Kolportieris, kā evanģelists

Ellen G. White

Copyright © 2023, Ellen G. White Estate, Inc.

1. Information about this Book

2. Nodaļa 1—Rakstu izplatišanas svarigums.

3. Nodaļa 2—Kolportieŗa īpašibas.

4. Nodaļa 3—Kolportieris, kā evanģelija kalps.

5. Nodaļa 4—Izdeviba uz īstu kalpošanu.

6. Nodaļa 5—Kolportieŗu darba jaunatdzīvinašana.

7. Nodaļa 6—Mūsu rakstu iespaids.

8. Nodaļa 7—Sauciens pēc kolportieŗiem.

9. Nodaļa 8—Sauciens pēc iesācejiem.

10. Nodaļa 9—Kolportieŗu darba prasibas.

11. Nodaļa 10—Kolportieris un bibeles darbs.

12. Nodaļa 11—Skaidriba veikala lietās.

13. Nodaļa 12—Patiesibas spēks pārliecinat un atgriezt dvēseles.

14. Nodaļa 13—Vienoti centieni.

15. Nodaļa 14—Vieglprātigi un uztraucoši raksti.

16. Nodaļa 15—Mūsu rakstu cenas.

17. Nodaļa 16—Mūsu grāmatam jatiek pārdotām un lasitām.

18. Nodaļa 17—Izlase.

1. 6

2. 7

3. 8

4. 9

5. 10

6. 11

7. 12

8. 13

9. 14

10. 15

11. 16

12. 17

13. 18

14. 19

15. 20

16. 21

17. 22

18. 23

19. 24

20. 25

21. 26

22. 27

23. 28

24. 29

25. 30

26. 31

27. 32

28. 33

29. 34

30. 35

31. 36

32. 37

33. 38

34. 39

35. 40

36. 41

37. 42

38. 43

39. 44

40. 45

41. 46

42. 47

43. 48

44. 49

45. 50

46. 51

47. 52

48. 53

49. 54

50. 55

51. 56

52. 57

53. 58

54. 59

55. 60

56. 61

57. 62

58. 63

59. 64

60. 65

61. 66

62. 67

63. 68

64. 69

65. 70

66. 71

67. 72

68. 73

69. 74

70. 75

71. 76

72. 77

73. 78

74. 79

75. 80

76. 81

77. 82

78. 83

79. 84

80. 85

81. 86

82. 87

83. 88

84. 89

85. 90

86. 91

87. 92

88. 93

89. 94

90. 95

91. 96

92. 97

93. 98

94. 99

95. 100

96. 101

97. 102

98. 103

99. 104

100. 105

101. 106

102. 107

103. 108

104. 109

105. 110

106. 111

107. 112

Information about this Book

Overview

This eBook is provided by the Ellen G. White Estate. It is included in the larger free Online Books collection on the Ellen G. White Estate Web site.

About the Author

Ellen G. White (1827-1915) is considered the most widely translated American author, her works having been published in more than 160 languages. She wrote more than 100,000 pages on a wide variety of spiritual and practical topics. Guided by the Holy Spirit, she exalted Jesus and pointed to the Scriptures as the basis of one“s faith.

Further Links

A Brief Biography of Ellen G. White

About the Ellen G. White Estate

End User License Agreement

The viewing, printing or downloading of this book grants you only a limited, nonexclusive and nontransferable license for use solely by you for your own personal use. This license does not permit republication, distribution, assignment, sublicense, sale, preparation of derivative works, or other use. Any unauthorized use of this book terminates the license granted hereby. (See EGW Writings End User License Agreement.)

Further Information

For more information about the author, publishers, or how you can support this service, please contact the Ellen G. White Estate at mail@whiteestate.org. We are thankful for your interest and feedback and wish you God“s blessing as you read.

Nodaļa 1—Rakstu izplatišanas svarigums.

Pareizi darits kolportieru darbs ir pirmās šķiras misijas darbs un ir tik labs un sekmigs paņēmiens iepazīstinat cilvekus ar šī laika svarigām patiesibam, ka labaku nemaz nevar iedomaties. Sludinataja darba svarigums nav pārprotams. Bet daudzi no tiem, kas salkst pēc dzīvibas maizes, nebauda priekštiesibu noklausities no Dieva sūtita sludinataja vārdus. Šī iemesla dēļ ir no svara plaši izplatit mūsu rakstus. Tādā kārtā vēsts var nonākt ari turp, kur sludinatājs nevar nokļūt, un daudzu uzmaniba tiks vērsta uz svarigiem notikumiem, kas saistiti ar šīs pasaules vēstures nobeigšanos.

Nolemts no Dieva.

Dievs kolportiera darbu ir nolēmis kā līdzekli nest cilvēkiem mūsu grāmatās esošo gaismu, un kolportieᶉiem vajadzētu likt pie sirds cik svarigi ir cik ātri vien iespējams apgādat pasauli ar grāmatam, kuras vajadzigas priekš ļaužu garigās audzinašanas un ap-gaismošanas. Šis ir darbs, pie kuᶉa Dieva ļaudīm pēc viņa prāta šinī laikā sevišķi japiespiežas. Visi, kas nododas Dievam darbo- [6] ties kā kolportieŗi, palīdz caur to sniegt pasaulei beidzamo biedināšanas vēsti. Mēs šo darbu nevaram par daudz augsti novērtet, jo bez kolportieŗu pūlem daudzi nekad nedzirdetu biedinašanu.

Grāmatas nepaliek nelasitas.

Ir gan taisniba, ka daži pirceji noliek grāmatas uz plaukta jeb uz sava pieņemamistabas galda un reti kad tanīs ieskatas. Neskatoties uz to, Dievs rūpējas par savu patiesibu un nāks laiks, kad grāmatas uzmeklēs un lasīs. Mājā var gadities slimiba jeb nelaime un tad caur grāmatās esošo patiesibu Dievs var sūtit bēdigām sirdim mieru un ceribu. Tiem atklājas viņa mīlestiba un tie mācas saprast cik tas ir no svara, ka tiem ir piedoti grēki. Tā Kungs strādā roku rokā ar saviem pašaizliedzigiem strādniekiem.

Lūdziet ar ļaudim.

Ir ari daudzi, kas nemācās pazīt patiesibu agrak, līdz tā viņiem tiek pienesta mājā. Kolportieris var atrast tādas dvēseles un palīdzet tām. Ejot no mājas uz māju, viņš var zinamu darbu izdarit ar lielakiem panākumiem kā jebkāds cits. Viņš var iepazīties ar ļaudīm un mācities saprast viņu vajadzibas, var ar tiem lūgt un norādit uz Dieva Jēru, kas nes pasaules grēkus. Tā var sagatavot ceļu mūsu laika sevišķai vēstij, lai ta varetu sasniegt sirdis. [7]

Enģeļi dod vārdus.

Uz kolportieŗa guļ daudz atbildibas. Ejot pie sava darba viņam vajadzētu būt gatavam izskaidrot rakstus. Ja viņš uzticas Dievam, tad, ceļojot no vienas vietas uz otru, Dieva enģeļi būs ap to un dos tam runat tādus vārdus, kas daudzas dvēseles piepildīs ar gaismu, ceribu un dūšu.

Dieva darbs.

Kolportierim vajadzetu vienmēr pieminet, ka viņam ir izdeviba visur sēt pie ūdeņiem. Viņam ari vajadzetu pieminēt, ka pārdodot grāmatas, kas dod patiesibas atzīšanu, viņš dara Dieva darbu un ka vajadzetu izlietot katru spēju priekš viņa vārda pagodinašanas. Dievs būs ar katru, kas cenšas iepazities ar patiesibu, lai to spētu skaidrā, saprotamā kārtā attēlot citiem. Dievs ir runajis skaidri un gaiši. «Gars un līgava saka: Nāc! un kas to dzird, tas lai saka: Nāc!» Par. 22, 17. Mums nevajadzetu vilcinaties sniegt pamācibas tiem, kam tās vajaga, lai tie atzītu patiesibu, kādā ta ir iekš Jezus.

Simts viena vietā.

Dieva ganampulka pazudušās avis ir visur izkaisitas, un darbs, kuŗu priekš tām vajadzētu darit, tiek nolaizts. Pēc man dotas gaismas es zinu, ka tur, kur šodien strādā viens kolportieris, vajadzetu būt simts kolportieŗiem. [8] Tos vajadzetu paskubinat uzņemt šo darbu un stāstu grāmatu vietā nest pasaulei tās grāmatas, kuŗas satur priekš mūsu laika tik svarigu patiesibu.

Dvēseles atgriezīsies.

Kolportieŗiem vajadzetu iziet ar Kunga vārdu un pieminet, ka tie, kas tur Dieva baušļus un māca citus paklausit tiem, tiks atalgoti ar to, ka redzēs dvēseles atgriežamies un ka patiesi atgriestā dvēsele vedīs atkal citu pie Kristus. Tā darbs izplatisies vienmēr tālak.

Sargi un vēstneši.

Ir laiks, kad caur kolportieŗiem janotiek lielam darbam. Pasaule guļ. Tapēc tiem kā sargiem vajadzetu skandinat biedinašanas zvanu, lai uzmodinātu guletajus ievērot briesmas. Baznicas un draudzes nezin savu piemeklešanas laiku. Bieži tās vislabak var iepazīties ar patiesibu caur kolportieru darbu. Kas ieziet Kunga vārdā, tas ir viņa vēstnesis, lai nestu daudziem tumsibā un maldos priecigo vēsti par atpestišanu caur Kristu un paklausibu Dieva baušļiem.

Kopigs darbs ar sludinataju.

Man ir rādits, ka pat tur, kur ļaudis dzird vēsti no sludinataja mutes, kolportierim vajadzetu savu darbu turpinat kopigi ar sludinataju; jo cik apzinigi sludinatajs ari nepasludinatu vēsti, tomēr ļaudis nebūs spējigi visu [9] to atminet. Tapēc rakstu izplatišana ir svariga nevien tamdēļ, lai modinatu ļaudīs saprašanu par tagadejās patiesibas svarigumu, bet ari, lai tie patiesibā iesakņotos un nopamatotos un tie būtu nostiprinati pret visām maldibam. Laikraksti un grāmatas ir Dieva sevišķi līdzekļi pastāvīgi atgādinat cilvekam šī laika vēsti. Caur dvēseļu apgaismošanu un nostiprinašanu patiesibā raksti izdarīs daudz lielaku darbu, nekā tas varetu notikt vienigi caur vārda sludinašanu. Klusie vēstneši, kurus kolportieŗi ļaudim pienes mājās, visādā kārtā pabalstīs evanģelija pasludinašanu, jo Svētais Gars pie grāmatu lasišanas tāpat pārliecinās prātus par patiesību, kā viņš pārliecinā sirdis tiem, kas klausas patiesibas pasludinašanu. Enģeļi, kas palīdz sludinatajam viņa darbā, pavada ari grāmatas, kas satur patiesibu. Z. 2, 269-272.

Kā Dievs svētī sludinataju un evanģelistu nopietnās pūles izskaidrot ļaudim patiesibu, tā viņš svētīs ari uzticigu kolportieri. Z. 2, 295.

Pazemigais, krietnais strādnieks, kas paklausigi seko Dieva aicinajumam, var būt drošs, ka Dievs viņam palīdzēs. Vienigi apziņa par tādu lielu un svētu atbildibu atstāj uz raksturu pacildinošu iespaidu. Ta liek darboties visaugstakām garigām spējam un viņu pastāvigā nodarbinašana stiprinā un šķīsta sirdi un prātu. Iespaids, kas caur to nāk uz viņa paša, kā ari uz citu dzīvi ir nenovērtejams. [10]

Pavirši novērotaji varbūt necienīs jūsu darbu nedz atzīs tā svarigumu. Tie to var uzlūkot par veikalu, kas atnes tikai zaudejumu, par dzīvi nepateicigam darbam un pašuzupurešanai. Jezus kalps to redz gaismā, kas spīd no krusta. Viņa upuŗi izliekas viņam pašam niecigi, salīdzinot ar viņa Mācitaja upuŗiem un viņš ir priecigs ka var sekot viņa pēdam. Viņa darba panākumi tam dod visšķīstako prieku un tie ir kā visbagatakā alga par dzīvi pacietigās pūlēs. Z. 2, 295. 296. [11]

Nodaļa 2—Kolportieŗa īpašibas.

Tā kā mūsu rakstu izplatišana ir misijas darbs, tad to ari jadara tikai no misijas viedokļa. Par kolportieŗiem vajadzetu likt tikai tādus vīrus un sievas, kas jūt darba nastu un kuŗu mērķis nav iegūt pelņu, bet dot cilvekiem gaismu. Visam mūsu darbam janotiek Dievam par godu un ar nolūku sniegt gaismu tiem, kas tumsibā. Mums nekad nedrīkst būt par iemeslu pašmīliba, mīlestiba uz pelņu un cenšanās pēc goda un stāvokļa.

Neizdošanās.

Kolportieŗiem ikdienas jaatgriežas pie Dieva, lai viņu vārdi un darbi būtu dzīvibas smarža uz dzīvibu un lai tie varetu atstāt patiesu iespaidu. Daudziem kolportieŗa darbs nav izdevies aiz ta iemesla, ka tie nav bijuši īsti kristigie; tie neko nav zinājuši par atgriešanas garu. Tie gan ir pratuši darba teoriju, bet nav sajutuši savu atkaribu no Dieva.

Runajiet vārdus, kuŗus Dievs jums iedveš.

Kolportieŗi, pieminiet, ka grāmatās, kuŗas jūs izplatiet, jūs nepasniedziet biķeri ar Babeles vīnu, ar mācibam un maldibam, kas tiek pasniegtas zemes ķēniņiem, bet biķeri, kas ir pildits ar pestišanas dārgām patiesibam. Vaj jūs paši nevēlaties no ta dzert? Jūsu gars tad var tapt padevigs Dieva prātam un viņš jūs var apzīmet ar savu uzrakstu. Ja jūs uzlūkojiet viņu, tad jūs tapsiet pārvērsti no [12] viena spožuma uz otru un jūsu raksturs pakāpenigi attīstities. Dievs grib, lai jūs iestātos pirmā rindā un runatu vārdus, kuŗus viņš jums iedvēsis. Jums jarāda cik augsti jūs vērtejiet cilvekus, kas atpirkti ar Pestitaja dārgām asinim. Ja jūs krītat uz akmeņa un sadauzaties, tad jūs mantosiet Kristus spēku un ari citi ievēros patiesibas spēku pie jūsu sirdim.

Misijas skoleni.

Tiem, kas apmeklē mūsu skolu, lai mācitos darit priekš Kunga pilnigaku darbu, es gribu sacit: Neaizmirstiet, ka jūs tikai caur ikdienišķu nodošanos Dievam varat tapt par dvēseļu mantotajiem. Ir bijuši daži, kas nevareja apmeklet skolu, tapēc ka bija pārak trūcigi segt ar apmeklejumu savienotos izdevumus. Tomēr, tapuši par Dieva dēliem un meitam tie ir iesā-kuši darboties priekš cilvekiem tur, kur tie atradās. Lai gan tiem nebija skolas izlītibas, tomēr tie svētijās Dievam un Dievs caur tiem ir darbojies. Līdzigi mācekļiem, kas no tīkliem tika aicināti sekot Kristum, tie saņēma no Pestitaja dārgas pamācibas. Tie sa-vienojās ar lielo Mācitaju, un ar zinašanam, kuŗas tie smēla iz Rakstiem, tie tika spējīgi stāstit citiem par Kristu. Tā tie tapa patiesi gudri, tapēc ka tie savās acīs nebija pārak gudri, lai saņemtu pamācibas no augšienes. Svētā Gara atjaunodamais spēks deva tiem [13] vajadzigās darba spējas, kuŗas tos darija noderigus pie dvēseļu glābšanas.

Kas attiecas uz dvēseļu pievešanu Kristum, tad vismācitakā vīra zinašanas ir ģeķiba, ja tas nav mācijies Kristus skolā. Dievs var darboties tikai caur tādiem, kas ir gatavi uzņemt ieaicinajumu: «Nāciet pie manis visi, kas esiet bēdigi un gŗūtsirdigi, es jūs gribu atvieglinat. Ņemiet uz sevis manu jūgu un mācaties no manis, jo es esmu lēnprātigs un no sirds pazemigs; tad jūs atradisiet atvieglošanu savām dvēselem; jo mans jūgs ir laipns un mana nasta ir viegla.» Mat. 11, 28-30.

Pareizi pamatlikumi.

Daudzi mūsu kolportieŗi ir novērsušies no pareiziem pamatlikumiem. Gribedami panākt laicigu labumu, viņu prāts ir novērsts no darba īstā mērķa un pareizā gara. Nevienam nebūs domāt, ka viņš caur ārigu izlikšanos atstās uz ļaudim pareizu iespaidu. Tādā kārtā nevar iegūt labus un paliekamus panākumus. Mūsu uzdevums ir norādit ļaudim uz šī laika svinigām patiesibam. Tikai tad, kad mēs būsim piepilditi ar patiesibas garu, kas atrodas no mums izplatitā grāmatā, un pazemibā vēr-šam cilveku uzmanibu uz šīm patiesibam, tikai tad mūsu pūlēm būs īsti panākumi; jo tikai tad darbosies pie sirdim Svētais Gars, kas pārliecina par grēku, taisnibu un tiesu.

Mūsu grāmatam jatiek izplatitām no strād- [14] niekiem, kas svētijušies un kuŗus Svētais Gars var izlietot kā savus ieročus. Tikai Kristus dara mūs spējigus un mums vajadzetu izskaidrot patiesibas pazemigi un vienkārši un ļaut, lai tās pašas dod savu smaržu uz dzīvibu.

Pazemiga, sirsniga lūgšana palidzetu vairak izplatīt mūsu grāmatas, kā visi dārgie izgreznojumi, kādus lieto pasaule. Ja strādnieki savu uzmanibu piegrieztu tam, kas patiesigs, dzīvs un īsts un lūgtu pēc Svētā Gara, ticētu tam un paļautos uz to, tad viņa spēks tiktu izliets no debesim pār tiem varenās straumēs un tie atstātu uz cilveku sirdim pareizus un paliekošus iespaidus. Tapēc lūdziet un strādajiet, strādajiet un lūdziet, tad Kungs darbosies kopā ar jums.

Pamāciti no enģeļiem.

Katram kolportierim neizpaliekoši un pastāvigi ir vajadziga enģeļu palīdziba, jo viņam ir darams svarigs darbs, darbs, kuŗu tas nevar padarit ar savu spēku. Bet kas ir jaunpiedzimis un gatavs, lai Svētais Gars to vada un Kristus garā grib darit, kas tam iespējams, kas strādā tā, it kā viņš varetu redzet, ka visa debess to novēro, to pavadīs un pamācīs svētie enģeļi, kuŗi ari ies viņam priekšā cilveku dzīvokļos un sagatavos viņam ceļu. Tāda palīdziba tālu pārsveŗ visus labumus, kādus var dot dārgi izgreznojumi.

Enģeļi palīdz gūt panākumus.

Ja kāds atzīst kādā laikā mēs dzīvojam, tad [15] viņš ari tā strādās it kā debess to novērotu.

Kolportieris tad izplatīs grāmatas, kas dod dvēselei gaismu un spēku. Viņš uzņems sevī šo grāmatu garu un pieliks visu savu sirdi to ieteikšanai. Viņa spēks, viņa dūša un viņa panākumi būs tādi, cik lielā mērā grāmatās aprakstitās patiesibas ir iepītas viņa pašu piedzīvojumos un attīstijušās viņa paša raksturā. Kad viņa paša dzīve ir tā izveidota, tad viņš ari var iet uz priekšu un attēlot citiem svēto patiesibu. Piepildits ar Dieva Garu viņš panāks dziļus un bagatigus piedzīvojumus, un Dieva enģeļi palīdzēs viņam gūt sekmes.

Dziļaki piedzīvojumi.

Mūsu kolportieŗiem un ar viņiem ari visiem citiem, kam Dievs uzticejis podus, lai tie ar tiem strādatu, es vēl gribu sacit: Lūdziet, ak lūdziet pēc dziļakiem piedzīvojumiem. Izeita pēc tam, kad jūsu sirdis ir daritas mīkstas un paklausigas apcerot dārgās patiesibas, ku ŗas Dievs mums devis priekš sī laika. Dzeriet pilniem malkiem no pestišanas ūdeņa, lai tas jūsu sirdīs top par dzīvu avotu, kura ūdens plūst, lai atspirdzinatu bojā ejošās dvēi seles. Dievs tad jums dos gudribu, caur ko jūs tapsiet spējigi pareizi izskaidrot citiem. Viņš jūs darīs par kanaļiem, caur kuriem viņš pasniedz savas svētibas un palīdzēs jums parādit viņa īpašibas caur to, ka jūs citiem māciet gudribu un atzīšanu, kuru viņš jums piešķīris. [16]

Es lūdzu Kungu, lai viņš jums palīdzetu visu to saprast visā gaŗumā, platumā un dziļumā, un lai jūs apzinatos, ka uz jums guļ pienākums caur pacietibu, dūšu un nesatricinamu taisnigumu parādit Kristus raksturu. «Un Dieva miers, kas augstaks par visu sa-prašanu, tas pasargās jūsu sirdis un jūsu domas iekš Kristus Jezus.» Vil. 4, 7. Z. 2, 272-277.

Drošiba par panākumiem.

Caur kolportiera darbibu var izdarit lielu un labu darbu. Kungs ir piešķīris cilvekiem spējas un taktu. Kas viņiem uzticetos podus izlieto Dievam par godu un iepin savā darbā bibeles pamatlikumus, tiem tiks doti panākumi. Mums jastrādā un jalūdz un japaļaujas uz to, kas mūs nekad neatstāj. Z. 2, 295. [17]

Nodaļa 3—Kolportieris, kā evanģelija kalps.

Saprātigam, dievbijigam un patiesibu mīlejošam kolportierim japarāda vajadzigā cieniba, jo viņš ieņem vietu, kuŗa līdiznajas evanģelija sludinatajam. Daudzi no mūsu jauniem sludinatajiem, kā ari tādi, kas sagatavojas uz sludinašanas amatu, ja tikai tie ir patiesi atgriezušies, daritu daudz laba, ja tie nodarbotos kolportieŗu darbā. Apmeklejot ļaudis un piedāvajot tiem mūsu rakstus, tie iegūtu piedzīvojumu, kādu tie nevaretu panākt vienigi caur sludinašanu. Ejot no mājas uz māju, tie varetu runat ar ļaudim un pie tam izplatit Kristus dzīves saldo smaržu. Kamēr tie censtos citiem tapt par svētibu, tie taptu paši svētiti un iegūtu dziļaku ticibas piedzīvojumu. Viņu rakstu zinašana ļoti pavairotos un tie arvien vairak mācitos, kā manto dvēseles priekš Kristus.

Visiem mūsu sludinatajiem vajadzētu sajust vajadzibu ņemt sev līdz grāmatas priekš izplatišanas kurp vien tie nonāk. Visur, kur sludinatajs izdara apmeklejumu, viņš var dzimtai, pie kuŗas viņš uzturas, atstāt grāmatu, kuŗu viņš tai pārdod jeb aizdod. Mūsu vēsts sākumā daudz tādā kārtā darbojās. Sludinataji strādaja kā kolportieŗi, un caur grāmatu pārdošanu iegūtos līdzekļus izlietoja, lai veicinatu darbu tur, kur bija vajadziga palīdziba. Tie ar īstu saprašanu zin runat par šo darba veidu, jo tiem šinī ziņā ir piedzīvojumi.

Nevienam nebūs domat, ka evanģelija sludi- [18] nataju pazeminā, kad tas piedalās kolportieŗu darbā, izlietojot pēdejo kā līdzekli priekš patiesibas izplatišanas starp ļaudim. Darot šādu darbu viņš strādā tādā pašā kārtā kā apustulis Pavils, kurš vareja teikt: «Jūs zinat no pirmās dienas, kad es uz Aziju nācu, kāds es pa visu to laiku pie jums esmu bijis, Kungam kal-podams ar visu pazemibu un daudz asaram un kārdinašanam, kas man notikušas caur jūdu viltibam; ka es nenieka neesmu paslēpis no visa ta, kas jums par labu, ka jums to nebūtu pasludinajis tā draudzē, kā pa mājam, apliecinadams tikpat jūdiem, kā ari grieķiem atgriešanos pie Dieva un ticibu uz mūsu Kungu Jezu Kristu.» Ap d. 20, 18-21. Daiļrunigais Pavils, kam Dievs brīnišķā kārtā parādijās, gāja it lēnprātigi un ar daudz asaram un kārdinašanam no mājas uz māju. [19]

Nodaļa 4—Izdeviba uz īstu kalpošanu.

Kuŗš vēlas izdevibu uz īstu kalpošanu un nedaliti nodoties Kungam, tas kolportieŗu darbā atradīs izdevibu runat par daudz nākamām, uz neiznīkstošu dzīvibu attiecošām lietam. Tā gūtam piedzīvojumam būs liela vērtiba priekš tiem, kas sagatavojas uz sludinašanas amatu. Vīri un sievas, caur to, ka tos pa-vada Svētais Gars, tiks sagatavoti tapt par Dieva ganampulka ganiem. Piekopjot domas, ka Kristus ir viņu biedris, tie visos nepatīkamos piedzīvojumos un visās kārdinašanās sajutīs bijibu un cēlu prieku. Strādajot tie mācisies lūgt. Tie tiks uzaudzinati uz pacietibu, laipnibu, labvēlibu un izpalīdzibu. Tie ari vingrinasies kristigā godprātibā, pieminot, kā Kristus, viņu pavadonis, nevar piekrist cietiem, nelaipniem vārdiem jeb jūtam. Viņu vārdi tiks šķīstiti. Runas spēju tie uzlūkos kā dārgu dāvanu, kas tiem tika dota, lai tie caur to izdaritu cēlu un svētu darbu. Cilvecigais rīks mācisies, kā tam jaattēlo dievišķo biedri, ar kuru tas ir savienots. Katrs, kas to dara, parādīs neredzamajam Svētajam cienibu un godbijibu, tapēc ka tas nes viņa jūgu un mācās viņa šķīstos un svētos ceļus. Visi, kas savu paļāvibu liek uz šo dievigo pavadoni, attīstisies un tiks apbruņoti ar spējam ietērpt patiesibas vēsti svētā skaistuma uzvalkā.

Neļaujaties novērsties.

Ir daži, kas der kolportieŗu darbam un šinī [20] nozārē varetu vairak izdarit, kā sludinataja amatā. Ja Kristus gars mājo viņu sirdīs, tad tie atradīs izdevibu attēlot citiem viņa vārdu un vērst ļaužu prātus uz tagadejā laika sevišķām patiesibam. Dažkārt notiek, ka kāds iestājas kolportieŗu darbā un sekmigi tanī dar-bojas, līdz kāds neapdomigs sludinatajs tam iestāsta, ka viņa dāvanas labāk izlietojamas sludinašanas, nekā kolportieru darbā. Tā viņš tiek iespaidots ieņemt sludinataja vietu, un tas, kas vareja tikt izglītots, lai daritu labu misijas darbu, apmeklejot dzimtas viņu mājās, runajot un lūdzot ar tām, tiek atrauts no darba, priekš ka tas būtu derigs, kamēr vieta tiek ieņemta no nespējigaka. Lauks, kuŗā tik daudz vajadzigs strādat un kuŗā tik daudz varetu darit laba, tiek nolaists.

Daļa no ārstniecibas misijas un sludinašanas darba.

Vārda sludinašana ir no Kunga paredzets līdzeklis, lai caur to dotu pasaulei savu biedinašanas vēsti. Uzticigs pamācitajs tiek rakstos attēlots kā Dieva ganampulka gans. Viņu vajadzetu cienit un viņa darbu vērtet. Roku rokā ar sludinašanas darbu iet īsts ārstniecibas darbs, kamēr kolportieŗu darbam jābūt daļai kā no ārstniecibas misijas, tā ari no sludinašanas darba. Tiem, kas pie ta ņem dalibu, es gribetu sacit: Kad jūs apmeklejiet ļaudis, sakiet tiem, ka jūs esiet evanģelija kalpi un ka mīlejiet Kungu. Nemeklejiet mājvietu viesnicā, [21] bet apmetaties privatmājā un cenšaties iepazīties ar dzimtu. Kristus sēja patiesibas sēklu tur, kur atradās, un kā viņa pakaļgājeji jūs variet liecinat par savu Mācitaju un visur māju dzīvē padarit vērtigu darbu. Tādā kārtā tuvojoties ļaudim, jūs bieži atradisiet tādus, kas ir slimi un bezdūšigi. Kad jūs cieši pieglaudisaties pie Kristus sāniem un nesisiet viņa jūgu, tad jūs ikdienas no viņa mācisaties nest grūtsirdigiem, mazdūšigiem, noskumušiem un izsamisušiem miera un prieka vēstis. Jūs mazdūšigajiem variet norādit uz Dieva vārdu un nest slimos lūgšanā Kunga priekšā. Lūdzot runajiet ar Kristu kā ar labi pazīstamu, ļoti mīļu draugu. Kā Dieva bērni uzvedaties laipni, nepiespiesti un pakalpigi. Tas atradīs piekrišanu.

Vienkāršas apkopšanas.

Kolportieriem vajadzētu būt spējigiem dot pamācibas par slimnieku apkopšanu. Tiem vajadzetu iemācities slimkopibas vienkāršās metodes. Tā tie varetu darboties kā misijas ārsti un kalpot dvēselem, kā ari cieteju miesam. Šim darbam tagad vajadzētu visās pasaules daļās iet uz priekšu. Tā daudzi varetu tikt svētiti caur Dieva kalpu lūgšanam un pamācibam.

Runajiet par Kristus mīlestibu.

Mums ir vajadzigs atzīt, cik svarigs ir kolportiŗu darbs, kuŗš ir viens no galveniem lī- [22] dzekļiem sasniegt to, kas atrodas briesmās un tos vest pie Kristus. Kolportieŗiem nekad nevajadzetu tikt atturetiem runat par Kristus mīlestibu un pastāstit savus piedzīvojumus sava Mācitaja darbā. Tiem vajadzetu vaļsirdigi runat ar tiem, kas ir pamodinati, jeb lūgt ar tiem. Kad tie vienkārši attēlos Kristus mīle-stibu uz mums cilvekiem, tad tiem atvērsies durvis pat neticigo dzīvokļos.

Turiet bibeles stundas.

Ja kolportieŗis apmeklē ļaudis viņu mājās, tad tas bieži atradīs tiem kaut ko lasit priekšā iz bibeles jeb iz grāmatam, kas satur patiesibu. Ja viņš atrod tādus, kas meklē patiesibu, tad viņš ar tiem var noturet bibelstundas. Šīs bibelstundas ir taisni tas, kas ļaudim vajadzigs. Dievs izlietos savā darbā tos, kuŗi tādā kārtā ņem dzīvu līdzdalibu ar dvēselem, kuŗas iet pazušanā. Caur viņiem Dievs sniegs patiesibu tādiem, kas ir gatavi pieņemt pamācibu.

Sargajaties no strīduspunktiem.

Daži no tiem, kas darbojas kolportieŗu darbā, parāda tādu dedzibu, kas neļaujas savienoties ar viņu zinašanam. Tā kā tiem trūkst vajadzigā gudriba un tiem ir stipra tieksme uzstāties kā sludinatajiem un teologiem, tad gandrīz ir izcēlusies vajadziba uzlikt mūsu kolportieŗiem ierobežojumus. Kad Kunga balss sauc: «Ko es sūtišu? Kas mums ies?» tad Svētais [23] Gars iedvēš sirdim atbildi: «Redzi, še es esmu; sūti mani!» Ezaj. 6, 8. Bet pieminiet, ka vispirms jūsu lūpam jatiek aizskārtām ar degošo ogli no altaŗa. Tad no jums izrunatie vārdi būs gudri un svēti. Tad jums ari būs gudriba, lai zinatu, kas jasaka, un kas nav jasaka, un necentisaties rādit, kādi veikli teologi jūs esiet. Jūs tad sargasaties pamodinat pretrunas garu jeb aizspriedumus, izvairoties no strīdus punktiem. Jūs atradisiet pietiekoši daudz par ko runat, nepamodinajot pretošanos. Caur to atvērsies sirdis un tanīs radisies karstas ilgas pēc Dieva vārdu dziļakas zinašanas.

Gatavi atbildet.

Kungs gribetu, lai jūs būtu dvēseļu mantototaji. Tapēc, lai gan jums nebūs ļaudim uztiept kādas mācibas, jums tomēr jabūt vienmēr gataviem «ar lēnibu un bailem atbildet ikkatram, kas prasa atbildi par ceribu, kas ir iekš jums.» I. Pet. 3, 15. 16. Kapēc ar bailem? — Mums vajadzetu bīties, ka mūsu vārdi neizdveš pašpaļāvibu; vajadzetu ari bīties runat neapdomatus vārdus jeb ari ka mūsu vārdi un uzvešanās varetu būt nesaskaņā ar Kristus priekšzīmi. Mums ir cieši jasavienojas ar Kristu un jāattēlo patiesibu, kāda ta ir iekš viņa.

Gars iedvēš vārdus.

Sirdis nevar palikt neaizkustinatas no salīdzinašanas stāsta. Mācoties Kristus lēnprā- [24] tibu un pazemibu, mēs ari zinasim, kas mums jasaka cilvekiem; jo Svētais Gars iedvēš mums vārdus, kas mums jarunā. Visi, kas atzīst, ka ir vajadzigs sirdi pastāvigi padot Svētā Gara valdibai, tie ari būs spējigi sēt sēklu, kas uzaugs uz mūžigu dzīvošanu. Iekš tam pastāv evanģelizejoša kolportieŗa darbs.

Pārdodiet svarigas grāmatas.

Man tika dota gaisma, kā grāmatas: «Lielā cīņa» «Sentēvi un pravieši» un Daniela un Parādišanas izskaidrojumi nestu sekmes. Šīs grāmatas satur taisni to vēsti, kas pasaulei vajadziga, to sevišķo gaismu, kuŗu Dievs ir devis saviem ļaudim. Dieva enģeļi sataisitu šīm ceļu cilveku sirdīs.

Es tiku pamācita, ka tagad vajadzētu izplatit svarigas grāmatas, kas satur gaismu, kuŗu Dievs ir devis par satana atkrišanu debesīs. Caur šīm gramatam patiesiba sasniegs daudzu prātus. «Sentēvi un pravieši», Daniela un Parādišanas izskaidrojumi un «Lielā cīņa» šodien ir vajadzigakas, kā jebkad. Tās vajadzetu daudz izplatit, jo patiesibas, kuŗas tās uzsveŗ, atvērs daudz aklas acis ... Daudzi mūsu drau-dzes locekļi neredzeja, kuŗas grāmatas ir vissvarigakās un visvajadzigakās. Ja šīs grāmatas būtu pārdotas ar saprātu un izveicibu, tad saules dienas likumu kustiba (Amerikā) šodien nebūtu tiktāl, kā tagad tas redzams. [25]

Nodaļa 5—Kolportieŗu darba jaunatdzīvinašana.

Mani pastāvigi nodarbinā kolportieŗu darba svarigums. Jaunakā laikā nav tik daudz šinī darbā likts, kā reiz tanī lika šī darba darbinieki, kas kolportieŗu darbu bija darijuši par savu sevišķu uzdevumu. Kolportieŗi ir aizsaukti no viņu evanģelizacijas darba, lai uzņemtos citu darbu. Tā tam nevajadzetu būt. Daudzi no mūsu kolportieŗiem, ja tie ir īsti atgriezti un svētijušies, šinī nozarē var darit vairak, kā jebkādā citā, lai nestu ļaudim šī laika patiesibu.

Gaismas neseji.

Mums ir Dieva vārds, kas lai mums rāditu, ka gals ir tuvu. Pasaulei jatiek biedinatai, un mums jabūt par Kristus strādniekiem vairak, kā jebkad agrak. Mums ir uzdots brīdinašanas darbs. Mums jabūt pasaulei par gaismas nesejiem un mums jasniedz citiem to gaismu, kuru paši esam saņēmuši no lielā gaismas neseja. Visu cilveku vārdiem un darbiem jatiek pārbauditiem. Nepaliksim tagad atpakaļ. Tas, kas jadara, lai biedinatu pasauli, jadara bez vilcinašanās. Mēs nedrīkstam ļaut kolportieŗu darbam apstāties. Mums jarūpejas par to, ka grāmatas, kas satur tagadejo patiesibu, tiktu piegādatas tik daudziem cilvekiem, cik vien iespējams.

Māciba un izglītiba.

Mūsu savienibu priekšniekiem un citiem vīriem atbildigās vietās ir pienākums pielūkot, ka [26] mūsu darba dažadām nozarem tiek piegriesta vienada uzmaniba. Kolportieriem jatiek mācitiem un izglītotiem, lai varetu pienācigi izpildit savu uzdevumu pārdodot ļaudim vajadzigās grāmatas par tagadejo patiesibu. Šī darba uzņemšanai mums vajadzigi vīri ar dziļiem kristigiem piedzīvojumiem un veseligu spriedumu, — sparigi, skoloti vīri. Kungs grib, ka kolportieŗu darbu uzņemtu ļaudis, kas nevien ir spējigi citus mācit, bet ari saprot apsološos jaunos vīros un sievās pamodinat interesi un piedabut uz sekmigu darbu ar grāmatam. Dažiem ir dāvanas, izglītiba un piedzīvojumi, kas tos daritu spējigus izmācit jaunus ļaudis uz kolportieŗu darbu tā, ka varetu padarit vēl daudz vairak, kā tagad tiek darits.

Kopā ar piedzīvojušiem.

Kas šinī darbā ir guvis piedzīvojumus, tam ir sevišķs pienākums pamācit citus. Pamācat jaunus vīrus un sievas izplatit grāmatas, kuŗu sarakstišanai Kungs aizkustinaja ar Svēto Garu savus kalpus; mācat tos, un vēlreiz: mācat tos! Dievs grib, lai mēs uzticigi pūletos izglītot tos, kas pieņem patiesibu, lai viņu ticiba dabū mērķi un tie varetu sapratigi strādat pēc Kunga prāta. Nepiedzīvojušus vajadzetu salikt kopā ar piedzīvojušiem strādniekiem, lai pirmie varetu mācities, kā jastrādā. Tiem nopietni jāmeklē Dievu. Tie varetu padarit labu darbu kolportieŗu darbā, ja tie tu-retos pie vārdiem: «Ņemi vērā pats sevi un [27] mācibu.» I. Tim. 4, 16. Visi Jezus pakaļgājeji, kas dod pierādijumu par savu īsto atgriešanos un iesāk kolportieŗu darbu, atradīs, ka ta ir vislabakā sagatavošanās priekš citām misijas darba nozarem.

Ja tie, kas pazīst patiesibu, parāditu to darbos, tad tiktu izdomatas metodes aizsniegt ļaudis tur, kur tie atrodas. Dievs nodomaja, ka svētajiem kristigās draudzes sākumā vajadzeja tikt izkaisitiem un iz Jeruzalemes tikt izsūtitiem uz daudzām pasaules daļam. Kristus mācekļi nepalika Jeruzalemē nedz tu-vumā esošās pilsētās, bet gāja pāri savām dzimtenes robežam un devās uz lieliem satiksmes ceļiem, lai mekletu pazudušos un vestu tos pie Dieva. Tā ari Kungs šodien grib redzet, ka viņa darbs tiktu izplatits pa daudz vietam. Mēs nedrīkstam aprobežot savu darbu uz nedaudzām vietam.

Izglītiba ir vajadziga.

Mēs nedrīkstam mūsu brāļiem atņemt dūšu, tā ka tie nolaiž rokas, un darbs, kuŗam pēc Dieva gribas vajadzētu notikt caur viņiem, nevar tikt izdarits. Izglītojot ļaudis misijas darbam, mums nevajadzetu aizņemt pārak daudz laika. Pamāciba ir vajadziga; tomēr mums nevajadzetu aizmirst, ka Kristus ir lielais Mācitajs un visas īstās gudribas avots. Veciem un jauniem vajadzetu nodoties Dievam, uzņemt darbu, lai strādatu pazemibā un zem Svētā Gara vadibas. Kas ir bijis skolā, tam [28] vajadzetu iziet laukā un praktiski izlietot iegūtās zinašanas. Ja kolportieŗi to dara, izlieto tiem no Dieva dotās spējas, saņem no viņa padomu un savieno grāmatu pārdošanu ar personigu darbu priekš ļaudim, tad tie savus podus caur lietošanu pavairos un piesavinasies daudz praktisku mācibu, ko tie nekādā ziņā nebūtu iemācijušies skolā. Tādā praktiskā ceļā iegūtu izglītibu var ar tiesibam nosaukt par augstaku izglītibu.

Nav augstaka darba.

Nav augstaka darba par evanģelisku kolportieŗu darbu, jo tas satur sevī augstaku tikumigu pienākumu izpildišanu. Katram, kas ar to nodarbojas, jaļaujas pastāvigi vadities 110 Dieva Gara un tas nedrīkst pats sevi paaugstinat. Vaj kādam no mums kaut kas ir, ko viņš nebūtu saņēmis no Kristus? Mums vienam otru ir jamīlē kā brāļus un japarāda savu mīlestibu savstarpejā palīdzibā. Mums jabūt līdzjūtigiem un pakalpigiem, jaturas kopā un javelk pie vienas virves. Tikai tie, kas dzīvo tā, kā Kristus izsacijās savā lūgšanā, kas to izved savā ikdienišķā dzīvē, uzvarēs kārdinašanu, kuŗa nāks pār visu pasauli. Kas paaugstinajas, tas laižas satana varā, un tādā kārtā sagatavojas pieņemt viņa viltibu. Kungs uzaicina savus ļaudis spraust mērķi augstāk un vēl arvien augstak. Ja mēs paklausam viņa balsij, tad viņš ar mums darbosies un mūsu pūles būs vainagotas ar pa- [29] nākumiem. Mēs mūsu darbā saņemsim no augšienes bagatu svētibu un sakrāsim mantas Dieva troņa priekšā.

Atbildigi par nokavetu darbu.

Ja tikai mēs sinatu, kas mums stāv priekšā, tad mēs nebūtu tik kūtri Kunga darbā. Mēs dzīvojam laikā, kuŗā viss, kas sijajams, ari tiek sijats. Kungs nevienu neaizbildinās, kas zin patiesibu un tomēr vārdos un darbos nepaklausa viņa baušļiem. Ja mēs nepūlamies mantot dvēseles priekš Kristus, tad mēs tiksim dariti atbildigi par darbu, kuŗu mēs būtu varejuši darit, bet mūsu garigā kūtruma dēļ, neesam darijuši. Tiem, kas pieder pie Kunga valstibas, nopietni jastrādā priekš dvēseļu glābšanas. Tiem jadar sava daļa pie Dieva bērnu apzīmešanas darba.

Atpakaļ darbā.

Kungs grib, lai gaisma, kuŗu viņš devis par Svētiem Rakstiem, spīdetu skaidriem un gaišiem stariem, un mūsu kolportieŗiem ir pienākums sparigi un vienprātigi pūleties, lai Dieva nolūks tiktu izpildits. Mūs gaida liels un svarigs darbs. Dvēseļu ienaidnieks to zin, un tāpēc viņš izlieto katru līdzekli savā rokā, lai pavestu kolportieŗi atstāt savu darbu un piegriesties kaut kādai citai darba nozarei. Šaī ziņā janotiek pārmaiņai. Dievs aicinā kolportieŗus atpakaļ darbā. Viņš uzaicinā brīvprātigos nodot darbam savu spēku un sa- [30] vas zinašanas un palīdzet, kur vien gadas izdeviba. Meistars uzaicinā katru darit to daļu, kuŗa tam samērā ar viņa spējam tiek ierādita. Kas grib šim aicinajumam paklausit? Kas grib iesākt gudribā, Kristus žēlastibā un mīlestibā darboties priekš saviem līdzcilvekiem tuvu un tālu? Kas grib uzupuret ērtibu un izpriecas, iet uz vietam, kur valda maldibas, māņticiba un tumsiba, lai tur nopietni un izturigi strādatu, sacit ļaudim patiesibu viegli saprotamā kārtā, lūgt ticibā un darboties — ejot no mājas uz māju? Kuŗš šinī laikā grib doties lēģeŗa priekšā, lai, piepildits ar Svēta Gara spēku, ārpus ta Kristus dēļ nest negodu, izskaidrot cilvekiem rakstus un aicinat tos pie atgriešanās?

Dievam katrā laikmetā ir savi strādnieki. Tagadnes aicinajums tiek atbildets caur cilveka pretimnākšanu. Pastāvigi, kad Dievs sauc: «Ko es sūtišu? Kas mums ies? atskanēs ari atbilde: «Redzi, še es esmu; sūti mani!» Ezaj. 6, 8. Visiem, kas strādā sekmigi kolportieŗu darbā, vajadzetu būt apziņai, ka tie dara Kunga darbu, caur to, ka kalpo dvēselem, kas nepazīst šī laika patiesibu. Tie liek atskanet biedinašanas saucienam pa lielceļiem, lai sagatavotu ļaudis uz lielo Kunga dienu, kuŗai tik drīz janāk pa pasauli. Mums neatliek laika izšķērdēšanai. Mums šis darbs japabalsta. Kas grib tagad iziet ar mūsu rakstiem? Katru vīru un sievu, kas grib darboties kopā ar dievišķo spēku, Kungs apdāvinā ar spējām [31] darit šo darbu. Tie dabū visu vajadzigo: spējigumu, dūšu, izturibu, ticibu un drošu uzstāšanos, caur to, ka tie apvelk Dieva bruņas. Šinī pasaulē janotiek lielam darbam, un droši vien būs ari cilvecigi ieroči, kas seko uzaicinajumam. Pasaulei jadzird biedinašana. Tapēc, kad atskan uzaicinajums: «Ko es sūtišu? Kas mums ies?» tad atbildiet skaidri un gaiši: «Redzi, še es esmu; sūti mani!»

Strādajiet tā, kā strādaja Pavils. Kur vien viņš bija, vaj pie sapīkušiem varizejiem jeb Romas valdibas priekšā, pie bagatiem jeb nabagiem, mācitiem jeb nemācitiem, pie Listras kropļa jeb Maķedonijas cietuma atgrieztiem grēciniekiem, visur viņš paaugstinaja Kristu, kā vienigo, kas nes mūsu grēkus, lai mums dotu savu taisnibu. [32]

Nodaļa 6—Mūsu rakstu iespaids.

Man tika rādits, ka mūsu rakstiem jatiek iespiestiem dažadās valodās un jatiek sūtitiem uz katru civilizetu zemi, lai ari tas maksatu, ko maksadams. Kas ir naudas vērtiba šinī laikā, samērā ar dvēseļu vērtibu? ...

Man ir rādits, ka presei var būt spēks uz labu, kā ari uz ļaunu. Šis līdzeklis vairak, kā kāds cits, var aizsniegt un iespaidot vispārejos ieskatus. Ja prese atrodas tādu cilveku rokās, kas Dievam svētijušies, tad ta patiesi var parādit iespaidu uz labu un var vest cilvekus pie patiesibas atzīšanas ...

Citās zemēs.

Man tika rādits, ka raksti jau ir atstājuši iespaidu uz ļaužu prātiem citās zemēs, lai salauztu aizspriedumu un māņticibas mūŗus. Man tika rāditi vīri un sievas, kas ar lielu interesi lasija rakstus par tagadejo patiesibu. Tie lasija viņiem tik brīnišķos un jaunos pierādijumus un mekleja pa savu bibeli ar lielu, pamodinatu dedzibu, kad patiesibas punkti, kas tiem bija tumši, sevišķi gaisma par zabatu ceturtā bauslī, tiem tapa gaiši. Kad tie pārmekleja Svētos Rakstus, lai redzetu, vaj šīs lietas tā esot, tad jauna gaisma apgaismoja viņu prātus, jo enģeļi ap tiem apmetās un pārliecinaja viņu prātus par patiesibam, kas bija rakstos, kuŗus tie lasija. [33]

Meklet ar lugšanam un asaram.

Es redzeju, ka tie tureja rakstus vienā rokā un bibeli otrā, kamēr viņu vaigi bija slacinati asaram, un ka tie zemojās Dieva priekšā nopietnā, pazemigā lūgšanā, lai Dievs tos vaditu visā patiesibā — ko viņš jau darija, pirms tie viņu piesauca. Kad tie tad uzņēma patiesibu savās sirdīs un redzeja, cik ta saskaniga, tad tiem bibele tapa par jaunu grāmatu; ar pateicigu roku tie to spieda pie savas sirds, kamēr viņu sejas staroja no svētlaimibas un svēta prieka.

Tie to saka citiem.

Tie nebija apmierinati vienigi ar to, ka paši priecajās par gaismu, bet tie ari iesāka darboties priekš citiem. Daži patiesibas dēļ pienesa lielus upuŗus un nesaudzeja izdevumus, lai palīdzetu saviem brāļiem, kas bija tumsibā. Tā tiek sagatavots ceļš plašai rakstu izplati-šanai citās valodās. [34]

Nodaļa 7—Sauciens pēc kolportieŗiem.

(Šis uzsaukums plaši izplatijās kā skrejlapa.)

Kal. zanatorijā, 15. maijā 1903. g.

Kolportieŗu darbu nedrīkst vairs ilgak atstāt novārtā. Bieži man tika rādits, ka vajadzetu būt lielakai vispārejai līdzdalibai ar mūsu kolportieŗiem. Mūsu literaturas izplatišana ir ļoti svarigs līdzeklis rādit vīriem un sievam gaismu, kuŗu Dievs uzticejis savai draudzei, lai to dotu pasaulei. No mūsu kol-portieŗiem pārdotās grāmatas atveŗ daudzām sirdim Kristus neizmērojamās bagatibas.

Kolportieŗu kaŗa gājieni.

Kalpojot Dievam ir jaizdara dažadi darbi. Pie dievnama apkalpošanas bija tā malkas cirteji, kā ari priesteŗi pēc dažadām kārtam un ar dažada svariguma atbildibam. Mūsu draudžu locekļiem jaceļas un jatiek apgaismotiem, jo viņu gaisma nāk un Kunga godiba aust pār tiem. Kas zin patiesibu, tam jaceļas no miega un japieliek visas pūles, lai sasniegtu ļaudis tur, kur tie atrodas. Kunga darbu nedrīkst ilgaki nolaizt un nostādit iepakaļus laicigiem mērķiem. Mums nav laika priekš bezdarbibas un mazdūšibas, jo evanģelijam jatiek pasludinatam visā pasaulē. Rakstiem par tagadejo patiesibu jaiespiežās visās malās. Mūsu lite-raturas pārdošanai jaizdara kolportieŗu kaŗa gājienus, lai pasaule saņem gaismu par to, kas mums tuvojas.

Kapēc mēs neskatamies tāļak? Katram [35] Kunga strādniekam šodien vajadzetu saprast savu sevišķu darbu un saņemt spēku no jauna pie ta ķerties. Dieva godibas noteikta un savadiga atklāšanās paskubinās pienest dažadus upuŗus un nolikt tos pie Jezus kājam. Pestitaja mīlestibas katra jauna parādiba noved kaut kādu dvēseli pie izšķiršanas uz vienu jeb otru pusi. Visu lietu gals ir tuvu. Cilveki pasaulē steidzas pretī savai bojā iešanai. Tiem ir daudz planu un apvienibu. Pastāvigi tiek kaldinati jauni nodomi izjaukt Dieva planus. Tiek krāts zelts un sudrabs un tomēr tikai, lai tiktu aprīti no pēdeju dienu liesmām.

Mednieki un zvejnieki.

Kolportieŗi tiek lietoti kā cilveku dvēseļu mednieki un zvejnieki. Tagad vajadzetu dedzigi un noteikti ķerties pie kolportieŗu darba. Kolportieŗis, kuŗa sirds ir lēnprātiga, pieticiga un pazemiga, var darit daudz laba. Tie var strādat pa diviem kopā un aizsniegt tādu ļaužu šķiru, kas atturās no mūsu sapulcem. Tie var nest patiesibu no dzimtas uz dzimtu. Tā tie nāk vairak sakarā ar ļaudim un atrod vairak izdevibas runat par Pestitaju. Tie var dziedat un lūgt kopā ar tādiem, kam iet pie sirds no viņiem izplatitā patiesiba, un var paskaidrot dzimtam Kristus vārdus. Tie drīkst sagaidit panākumus, jo tiem pieder apsolijums: «Es esmu pie jums ikdienas līdz pasaules galam.» Kolportieŗi, kuŗi Mācitaja prātā iet pie darba, bauda debess būtņu sabiedribu. [36]

Tādus, kas nes atbildibas par Dieva darbu, es lūdzu nepieļaut stāties starp sevi un dvēseļu pestišanas darbu kādam veikalnieciskam uzņēmumam. Nekāds veikalniecisks uzņēmums nedrīkst aprīt laiku un dāvanas strādniekiem, kam jasagatavo ļaudis uz Kunga atnākšanu. Patiesibai jamet starus uz priekšu, kā degošai svecei. Laiks ir īss. Ienaidnieks darīs visu, lai nenozīmigas lietas attēlotu mums svarigas un mūs pavedinatu vieglprātigi uzskatit vissvarigako darbu.

Uz lielceļiem un gar sētmalam.

Šīs pasaules lietas drīz paies. Kas nav dievišķi apgaismots un nav turejis līdzi soļus Dieva darbam, tas ari to neatzīst. Svētitiem vīriem un sievam jaiziet likt atskanet biedinašanas saucienam gaŗ sētmalam. Es spiedoši lūdzu manus brāļus un māsas nepieņemt tādu vietu, kas kavē sludināt Kristus evanģeliju. Jūs esat kā Dieva mute. Jums jastāsta patiesibu bojā ejošām dvēselem. Kristus saka: «Izeji uz lielceļiem un gaŗ sētmalam un spiedi tos nākt iekšā, lai mans nams top pilns.» Vaj šie vārdi gaiši neapzīmē kolportieŗa darbu? Ar Kristu sirdī tam jaieziet uz dzīves lielceļiem un sētmalam un jasauc uzaicinajums uz kāzu vakarēdiena. Turigi un ievērojami ļaudis nāks, kad tie tiks aicinati. Daži liegsies, bet, gods Dievam, ne visi.

Ak, kaut tūkstošiem būtu vairak sajēgas par laiku, kuŗā mēs dzīvojam, un par darbu, ko [37] jaiet darit no mājas uz māju! Ir daudzi, ak cik daudzi, kuŗi vēl nepazīst patiesibu. Tiem jadzird sauciens nākt pie Jezus. Sajauktiem jatiek paskubinatiem, vājiem stiprinatiem un noskumušiem iepriecinatiem. Nabagiem jasludinā evanģelijs.

Mācitajs pazīst savus strādniekus visās vīnkalna daļās, kur tie strādā, un novēro tos. Viņš uzsauc savai draudzei pamosties un iepazīties ar lietu stāvokli. Viņš griezās pie strādniekiem mūsu iestādēs, lai tie uzmostas un liek darboties iespaidiem priekš Dieva valsts veicinašanas. Lai tie izsūta strādniekus darba laukā un tad lai liek vērā, ka šie strādnieki nezaudetu mīlestibu uz darbu aiz līdzcietibas trūkuma un ka tiem nav izdevibas tālak attīstities.

Kolportieŗu darbs ir dvēseļu glābšana.

Mani brāļi un māsas, pieminiet, ka jūs kādā dienā stāsaties visas pasaules Kunga priekšā, lai dotu atbildibu par visu, ko jūs miesā dzīvodami darijuši. Tad jūsu darbs parādisies tāds, kāds viņš patiesibā ir. Vīnkalns ir liels un Kungs sauc pēc strādniekiem. Lai nekas jūs neattuŗ no dvēseļu glābšanas darba. Kolportieŗu darbs ir ļoti sekmigs ceļš priekš dvēseļu glābšanas. Vaj tu to negribi izmēģinat?

Pārliecinašanas spēks.

Visi, kas atrodas maldu tumsā, ir atpirkti caur Kristus asinim. Tie ir viņu ciešanu auglis, [38] un mums priekš tiem jastrādā. Mūsu kolportieŗiem jazin, ka tie strādā priekš Kristus valsts veicinašanas. Kristus tos pamācīs, kad tie ies pie šī dievigā darba, lai biedinatu pasauli no tuvu priekšā stāvošās tiesas. Pavadits no pārliecibas, lūgšanas un mīlestibas spēka, evanģelija strādnieka darbs nekad nevar būt bez augļiem. Pieminiet tikai, cik daudz pie šī darba piedalās Tēvs un Dēls. Kā Tēvs mīlē Dēlu, tā Dēls mīlē savejus, kas strādā tāpat, kā viņš, lai glābtu bojā ejošās dvēseles. Neviens lai nejūtas bezspēcigs, jo Kristus saka: «Man ir dota visa vara debesīs un zemes virsū.» Viņš ir apsolijis dot šo varu saviem strādniekiem. Kristus spēkam jatop par mācekļu spēku. Tiem savas sirdis jasavieno ar Dievu. Kristus grib, lai visi bauditu viņa žēlastibas bagatibu, kuŗa pārsniedz katru aprē-ķinu. Ta ir neaprobežota un neizsmeļama. Šī bagatiba pieder mums caur mūžigo deribu, ja mēs gribam būt Dieva līdzstrādnieki. Ta ir mūsu, ja mēs savienojamies ar viņu, lai vestu pie Dieva daudz dēlus un meitas.

Viens ar Kristu un Tēvu.

Kristus darbs ir visaugstakais un sniedzas pāri visam citam. Viņam pasaulē ir īpašums, kuŗu viņš grib pasargat un izglābt priekš savas mūžigās valsts. Vēstnešiem jaiet uz priekšu viņa vārdā, viņa Tēva un viņa paša dēļ, jo viņš ar tiem ir viens. Tiem japarāda viņš pasaulei. Kristus darbs ir viņu darbs. [39] Kad tie būs viņa līdzstrādnieki, tad tie taps par Dieva mantiniekiem un Kristus līdzmantiniekiem, pie nevīstošas mantibas. [40]

Nodaļa 8—Sauciens pēc iesācejiem.

(Izdots angliski skrejlapas veidā.)

Elmshavena, St. Helena, Kal., 6. dec. 1902. g.

Mīļie brāļi un māsas! Tieši mūsu priekšā stāv jauns gads un vajadzetu likt planus dedzigam, izturigam darbam priekš Mācitaja. Jadara daudz Dieva darba veicinašanai. Es tiku pamācita, ka kolportieŗu darbu jaatdzīvinā un javada ar pieaugdamām sekmem. Tas ir Kunga darbs, un svētiba pavadīs tos, kas ar dedzibu un rūpibu ņem pie ta dalibu.

Lielaku grāmatu pārdošana.

Es pateicos manam debess Tēvam, ka mani brāļi un māsas piedalijušies grāmatas «Christi Gleichnisse» izplatišanā. Caur šīs grāmatas pārdošanu ir panākts daudz laba, un šo darbu vajadzētu turpinat. Bet mūsu ļaudim nevajadzetu pūleties tikai ar šo grāmatu vien. Kunga darbs ieslēdz sevī vairak, kā vienu nozari. Grāmatai «Christi Gleichnisse» (Kristus līdzibas) japastāv un jaizdara savs noteikts darbs. Dieva ļaudim tomēr nebūs visas domas un cenšanos piegriezt vienigi šīs grāmatas izplatišanai. Lielās grāmatas «Patriarchen und Propheten» (Sentēvi un pravieši), «Lielā Cīņa» un «Desire of Ages» (Laikmetu ilgas) vajadzetu visur pārdot. Šīs grāmatas satur patiesibu priekš šī laika, patiesibu, kuŗai jatiek pasludinatai visās pasaules daļās. Nekas nedrīkstetu aizkavet viņu pārdošanu. [41]

Pūles pārdot «Christi Gleichnisse» ir rādijušas, ko var izdarit kolportieŗu darbs. Šīs pūles dod neaizmirstamu mācibu, ka kolportieŗu darbam ar lūgšanu un paļāvibu ir sekmes.

Varetu pārdot daudz vairak mūsu lielās grāmatas, ja draudzes locekļos būtu pamodinata apziņa, cik svarigas ir patiesibas, kas atrodas šinīs grāmatās, un nebūs sapratuši savu atbildibu tās izplatit. Mani brāļi un māsas, vaj jūs tagad negribat izmēģinat šīs grāmatas izplatit? Vaj jūs negribat to darit ar tādu pat dedzibu, ar kādu jūs mēģinājat pārdot «Christi Gleichnisse». Pārdodot «Gleichnisse» daudzi ir mācijušies, kā jarīkojas ar lielakām grāmatam. Tie ir mantojuši piedzīvojumus, kas tos sagatavoja iet kolportiera darbā.

Mēmi liecinieki.

Māsa White nav šo grāmatu pirmavots. Šīs grāmatas satur pamācibas, kuŗas Dievs tai devis viņas dzīves darbibas laikā. Viņas satur dārgo, iepriecinošo gaismu, kuŗu Dievs savā žēlastibā deva savai kalponei, lai ta to dotu tālak pasaulei. No šo grāmatu lapam jaspīd gaismai vīru un sievu sirdīs un javed tos pie Pestitaja. Kungs ir paskaidrojis, ka šīm grāmatam jatiek izplatitām pa visu pasauli. Viņās ir patiesiba, kas seņēmejam ir dzīvibas smarža uz dzīvibu. Grāmatas ir mēmi liecinieki priekš Dieva. Pagātnē tās bija viņa [42] rokā kā līdzeklis pārliecinat un atgriezt daudz dvēseles. Daudzi tās lasija ar lielu interesi un caur lasišanu nonāca pie tam, ka pārliecinajās par Kristus salīdzinadamo spēku un paļāvās uz viņa varu. Tie nonāca pie tam, ka uzticeja rūpes par savām dvēselem Raditajam, un gaidija un cereja, ka Pestitajs nāks, lai ņemtu savus mīļos viņu mūžigā tēvijā. Nākotnē šīs grāmatas vēl daudz citiem darīs saprotamu evanģeliju un parādīs tiem ceļu uz pestišanu.

Pārdodiet grāmatas, kas dod gaismu.

Kungs saviem ļaudim ir sūtijis daudz pamācibas, rindu uz rindu, priekšrakstu uz priekšrakstu, drusku še un drusku tur. Bibele ir maz ievērota. Tā Kungs ir aizdedzinajis mazaku gaismu, lai vestu vīrus un sievas pie lielakas gaismas. Cik daudz laba tiktu panākts, ja grāmatas, kas satur šo gaismu, tiktu lasitas ar apņemšanos, izvest dzīvē tur aprakstītos pamatlikumus. Modriba būtu tūkstošreiz lielaka, mums būtu tūkstošreiz lielaka pašaizliegšanās un noteikta uzupurešanās. Tad pašulaik daudz vairak ļaužu priecatos tagadejās patiesibas gaismā.

Brāļi un māsas, darbojaties dedzigi pie šo grāmatu izplatišanas. Esiet ar visu sirdi pie šīs lietas, un Dieva svētiba būs ar jums. Ejiet ticibā uz priekšu tā, kā jūs lūdziet, lai Dievs sagatavo sirdis gaismas saņemšanai. Esiet laipni un pieklājigi. Rādiet caur labu dzīvi, [43] ka jūs esiet īsti kristigajie. Ejiet un strādajiet debess gaismā, un jūsu teka būs kā taisno celinš vienmēr gaišaks līdz pilnai dienai.

Piedāvajiet tās veikalniekiem un sludinatajiem.

Dodiet grāmatas veikalniekiem un evanģelija mācitajiem, kuŗu domas vēl nav vērstas uz šī laika sevišķām patiesibam. Vēsti jasludinā pa lielceļiem — tā tad ļaudim, kas ņem dzīvu līdzdalibu pie dzīves pasaulē, tautas mācitajiem un vaditajiem. Tūkstošus var sasniegt pa visvienkāršāko un pazemigako ceļu. Visizglītotakie, tie, uz kuŗiem skatas, kā uz visapdāvinatakiem cilvekiem pasaulē, tiek bieži iepriecinati caur vienkāršiem vārdiem, izrunatiem no kādas personas, kuŗa mīlē Dievu un var par šo mīlestibu tik dedzigi runat, kā pasauligs cilveks runā par lietam, kas viņu visdziļak apmierinā. Bieži labi sagatavotiem un izmekletiem vārdiem ir maz iespaida. Bet Dieva dēla jeb meitas uzticigam un godigam izteikumam, izsacitam dabigā vienkāršibā, ir spēks atdarit sirdsdurvis, kas ilgi bija noslēgtas pret Kristu un viņa mīlestibu.

Nevienam nevajadzetu domat, ka viņam ir brīv likt rokas klēpī un neko nedarit. Tas vienkārši ir neispējams, ka kāds varetu tikt izglābts slinkumā un bezdarbibā. Piemini, ko Kristus sasniedza savas mācibas laikā virs zemes. Cik rosigi un nepiekūstoši viņš pūlejās! Viņš caur neko neļāvās novērsties no darba, kas viņam bija nodots. Vaj mēs viņam seko- [44] jam viņa pēdās? Viņš nodeva visu citu, lai izvestu Dieva žēlastibas planu priekš kritušas cilveces. Izvezdams debes nodomu, viņš tapa paklausigs līdz nāvei, ja līdz krusta nāvei. Viņam nebija nekādas sabiedribas ar grēku, viņš neko nezinaja par to. Bet viņš nāca uz šo pasauli un ņēma uz savu bezgrēcigo dvēseli cilveces paradu, lai grēcinieki varetu stāties taisni Dieva priekšā. Viņš cīnijās ar kārdinašanam un uzvareja mums par labu. Dieva Dēls, šķīsts un neaptraipits, nesa pārkāpšanas sodu un saņēma nāves dūrienu, kas cilvecei nesa atsvabinašanu.

Gars dod dedzibu.

Kristum bija prieks palīdzet tiem, kam vajadziga palīdziba, meklet pazudušos, glābt grimstošos, pacelt nospiestos, dziedinat slimos un rūpēs un bēdās esošiem sacit līdzjūtibas un iepriecinašanas vārdus. Jo pilnigaki mēs tiekam piepilditi ar viņa Garu, jo dedzigaki mēs strādasim priekš mūsu apkārtnes, un jo vairak mēs daram priekš citiem, jo lielaka būs mūsu mīlestiba uz šo darbu un mūsu prieks sekot Mācitajam. Mūsu sirdis tiks piepilditas ar Dieva mīlestibu un mēs ar dedzibu un pārliecinošu spēku runasim par krustā sisto Pestitaju.

Dūša un prieks.

Es jautaju tos, pie kuŗiem ir nākuse patiesibas gaisma: Ko jūs gribat darit gadā, [45] kuŗš nupat sākas? Vaj jūs mitesaties strīdeties savā starpā, vājinat un izpostit cilveces ticibu? Vaj jūs gribat izlietot savu laiku, stiprinajot to, kas vēl pāri palicis, kas guļ uz miršanu? Ja mūsu ļaudis atradisies rosigā darbā priekš Kunga, tad vairs nedzirdēs nekādas sūdzibas. Daudzi pacelsies no mazdūšibas, kas posta miesu un dvēseli. Ja tie strādā priekš citiem, tad tie, sapulcejoties pielūgt Dievu, varēs pastāstīt daudz deriga. Liecibas, kuŗas tie noliks, nebūs bēdigas un gaŗlaicigas, bet pilditas ar dūšu un prieku. Tie nedomās par savu brāļu un māsu kļūdam un savām pašu gŗūtibam, tie pārdomās un runās par Kristus mīlestibu un centisies tapt viņam par krietniem strādniekiem.

Kristus jums mācīs, kas jasaka.

Daudzi ir noskumuši un mazdūšigi, vāji ticibā un paļāvibā. Lai tie lūko palīdzet tādiem, kas ir vēl vājaki par tiem, viņi paši caur to taps stipri Dieva spēkā. Lai tie nodarbojas ar labu darbu, pārdodot mūsu grāmatas. Caur to tie palīdzēs citiem, un mantotie piedzīvojumi dos viņiem pārliecibu, ka tie ir Dieva palīdzedama roka. Ja tie lūdz palīdzibu no Dieva, tad viņš tos vedīs pie tādiem, kas meklē gaismu. Kristus būs tiem tuvu un mācīs tos, kas tiem jadara. Iepriecinot citus, tie paši tiks iepriecinati. [46]

Enģeļi pavadīs un gatavos ceļu.

Mīļie kristigie strādnieki, es jūs lūdzu, dariet, ko vien spējiet, lai izplatitu grāmatas, par kuŗām Kungs ir sacijis, ka tām jatiek izkaisitām pa visu pasauli, kā sēklu graudiem. Dariet vislabako, lai tās iedabutu tik daudz mājās, cik vien iespējams. Apdomajiet, cik lielu darbu var padarit, ja liels skaits ticigo savienojas, lai caur mūsu grāmatu izplatišanu rāditu ļaudim to gaismu, kuŗu Kungs grib tiem sniegt. Ejiet uz priekšu darbā zem dievišķas vadibas un lūdziet Kungu pēc palīdzibas. Svētais Gars jūs pavadīs. Debess enģeļi būs ar jums un sagatavos ceļu.

Pilniga nodošanās Dievam.

Ja jūs esat nokavejuši sējas laiku, ja jūs esat palaiduši garam no Dieva dotās izdevibas, ja esat nodevušies iedomam, vaj tad jūs negribat tagad, kamēr vēl nav uz visiem laikiem par vēlu, nožēlot to un censties izmantot laiku? Uz jums smagi gulstas pienākums izlietot savas dāvanas Mācitaja darbā. Nāciet pie Kunga un nododiet viņam gluži visu. Jūs nedrīkstiet zaudet ne vienu dienu. Uzņemat atkal savu nolaizto darbu. Lieciet pie malas jūsu nožēlojamo neticibu, jūsu skaudibu un jūsu ļaunās domas un ejiet pie darba pazemigā ticibā un ar pazemigu lūgšanu, lai Dievs jums piedotu bez svētišanas nodzīvotos gadus. Lūdziet Kungu pēc palīdzibas. Ja jūs viņu mek- [47] lesiet dedzigi no visas sirds, tad jūs viņu atradisiet un viņš jūs spēcinās un svētīs.

Palīdziet nesātigiem.

Savā darbā jūs sastapsiet ļaudis, kas cīnas pret grēcigām iekārošanam. Sakiet tiem stiprinošus un iedrošinošus vārdus. Lai satans neizdzēš pēdejo ceribas dzirksteli viņu sirdīs. Tam, kas maldas, dreb un cīnas ar ļauno, Kristus saka: «Nākat šurp pie manis!» Viņš to atbalsta ar savu roku un pieceļ. Šo Kristus darbu varat darit jūs, kā viņa vēstneši, ejat no vietas uz vietu. Strādajiet ticibā un sagaidiet, ka dvēseles tiks mantotas priekš ta, kas nodeva savu dzīvibu, lai vīri un sievas varetu stāvet Dieva pusē. Darbojaties kopā ar Dievu, lai atsvabinatu žūpu un tabakas vērgu no viņu ļaunām ierašam, kas tos pazeminā, līdz tie nokļūst zemakā stāvokli par dzīvniekiem.

Kungs aicinā daudzus.

Kungs aicinā vēl daudz vairakus nodarboties ar kolportieŗu darbu ... Brāļi un māsas, priekšstāvošā gada lielaku daļu stundu izlietojiet, lai vestu ļaudim priekšā tagadejās patiesibas dārgo gaismu. Deribas enģelis dod saviem kalpiem spēku nest patiesibu uz visām pasaules daļam. Viņš ir izsūtijis savus enģeļus ar žēlastibas vēsti; bet — itkā tie uz sava ceļa pietiekoši nesteigtos, lai apmierinatu viņa mīlestibas pilno sirdi — viņš uzliek katram [48] draudzes loceklim pienākumu pasludinat šo vēsti. «Kas to dzird, tai lai saka: Nāc!» Katram draudzes loceklim japarāda savu uzticibu caur to, ka ieaicinā slāpstošos dzert no dzīvibas ūdeņa. Veselai rindai dzīvu liecinieku janes pasaulei ieaicinajumu. Vaj tu gribi darit savu daļu šinī lielā darbā?

Vīri un sievas.

Jezus aicinā daudz vēstnešu, vīrus un sievas, kas grib sevi nodot Dievam un ir gatavi uzupureties un tikt upuretiem priekš viņa darba. Vaj mēs nevaram pieminet, ka ir pasaule, priekš kuŗas mums jastrādā? Vaj mums nevajadzetu soli pa solim iet uz priekšu un ļaut, lai Dievs mūs izlieto kā savu palīdzedamo roku? Vaj mums nevajadzetu sevi pašu nolikt uz altaŗa kalpošanai Kungam? Tad Kristus mīlestiba mūs aizskārs un pārvērtīs un darīs vēligus viņa dēļ darboties un uzdrošinaties. [49]

Nodaļa 9—Kolportieŗu darba prasibas.

Rūpiga sagatavošanās.

Kolportieŗu darbā var padarit daudz vairak, kā līdz šim padarits. Kolportieŗim nevajag būt ar sevi mierā, bet tam pastāvigi japapildinajas. Tam vajadzetu rūpigi sagatavoties un neapmierinaties ar iekaltiem paņē-mieniem; viņam vajadzetu dot Dievam izdevibu darboties caur viņa pūlem un iespaidot viņa garu. Ja Jezus mīlestiba paliek viņa sirdī, tad ta viņu darīs spējigu izdomat līdzekļus, kā atrast ieeju pie atsevišķām personam un ģimenem.

Kolportieŗiem pašiem sevi jaizglīto un japiesavinā godprātigu apiešanos, ne izpušķotu, māksligu pasaules uzvešanos, bet patīkamo izturešanos, kuŗa ir kā dabigas sekas no labsirdibas un vēlešanos sekot Jezum. Tiem ir japarāda labi pārdomatas, rūpigas ierašas — uzcītibas un pazemibas ierašas — un jacenšas Dievu pagodinat caur to, ka tie top par tik krietniem, cik krietni vien tie var tapt. Kristus pienesa bezgaligo upuri, lai tos nostāditu pareizās attiecibās pret Dievu un viņu līdzcilvekiem, un dievišķa palīdziba, savienota ar cilvecigām pūlem, darīs tos spējigus sasniegt augstu pilnibas pakāpi. Kolportieŗim jabūt šķīstam kā Jazepam, lēnprātigam kā Mozum un saticigam kā Danielim; tad spēks pavadīs viņu uz visiem viņa ceļiem. [50]

Vajadziga pilnigi taisna dzīve.

Ja kolportieŗis iesāk nepareizu ceļu, ja viņš melo jeb pieviļ, tad viņš zaudē savu pašcieņu. Viņš varbūt neapdomā, ka Dievs viņu redz un zin katru viņa rīcibu, ka svētie enģeļi apsver viņa rīcibas iemeslus un noklausās viņa vārdus un ka viņa alga būs tāda, kā viņa darbi; bet ja pat būtu iespējams viņa nepareizibas apslēpt no Dieva un cilveku pārbaudišanas, tad tomēr viņa paša grēka atzīšana atstātu samaitajošu iespaidu uz viņa garu un raksturu. Viena paša rīciba nenoteic raksturu, bet ta noārda aizsarga mūri, un nākošā kārdināšana atrod cilveku jau padevigaku, līdz kamēr pienākuma pārkāpšana un negodigums darbā top par ierašu, un šim cilvekam vairs nevar uzticeties.

Dzīves šķīstums.

Dzimtā un draudzē ir daudzi, kuŗi neko neiztaisa no gaiši redzamām pretrunam. Ir jauni ļaudis, kas izliekās par tādiem, kādi tie nav. Tie izliekās uzticigi un godigi, bet ir līdzigi balsinatiem kapiem, skaisti no ārienes, bet no iekšienes pilditi ar nešķīstibu. Sirds ir apgānita, aptraipita ar grēku. Par viņiem atrodas pareizs ziņojums debess tiesā. Dvēselē ir norisinajies notikums, kas tos apcietinaja tā, ka tie vairs nesajūt netaisnibu. Bet kad viņu raksturi tiks nosvērti svētnicas svaros un Dieva lielā dienā tiks izsludinati par nepilnigiem, tad tiem būs tādas vaimanas, kādas tie [51] vēl nevar priekšā stādities. Patiesibai, dārgai, neaptumšotai patiesibai, ir jabūt daļai no rakstura.

Vienalga kuŗš ceļš tiek izredzets, dzīvibas teka ir apņemta no briesmam. Ja strādnieki kaut kādā darba nozarē top bezrūpigi un nevērigi pret saviem mūžigajiem mērķiem, tad tiem nāk liels zaudejums. Kārdinatajam būs pieeja pie tiem. Viņš izliks cilpas viņu kājam un vadīs tos uz nedrošiem ceļiem. Tikai tie ir droši, kuŗu sirdis ir apsargatas ar šķīstiem pamatlikumiem, kā ar cietoksni. Līdzigi Davidam tie lūgs: «Uzturi manu gājienu uz taviem ceļiem, ka mani soļi nešaubas.» Dz. 17, 5. Ar pašmīlibu un cilvecīgu samaitatu sirdi ir javed pastāviga cīņa. Bieži izliekas, ka bezdievigajiem viņu uzņēmumi sekmejas, bet visi, kas aizmirst Dievu, kaut ari tikai uz vienu stundu jeb acumirkli, atrodas uz bīstama ceļa. Tie, varbūt, nepazīst draudošās briesmas; bet pirms tie samanīs, ieradums, līdzigi dzelzs saitem tos saistīs ļaunumā, ar kuŗu tie ielaidušies. Dievs neatzīst par labu viņu dzīvi, un ja tie no saviem ļauniem ceļiem nenovēršas, tad viņa svētiba tos nevar pavadit.

Neielaižaties ar grēku.

Esmu redzejuse, ka šo darbu uzsāk jauni ļaudis bez kādas sajēgas par ta svarigumu un bez savienibas ar Dievu. Tie padodas kārdinašanai parādit savu dūšu. Tie smejas par citu ģeķibu. Tie lielas, ka zinot pareizu ceļu un [52] kājarīkojas. Pēc viņu domam, cik viegli tie varot pretoties kārdinašanai! Cik ģeķigi domat par viņu krišanu! Bet tie neņem Dievu par savu sargu. Satans tiem ir uzstādijis viltigu slazdu, un tie paši caur savu mulķigu pašpaļaušanos kalpo ģeķim par uzjautrinašanu.

Mūsu lielam ienaidniekam ir palīgi, kas pastāvigi meklē kādu izdevibu samaitat dvēseles, kā lauva dzenas pēc sava medijuma. Jaunais cilveks, sargies no šiem palīgiem; kādu laiku tie izliekas kā tavi draugi, savos ļaunos ceļos un darbos tie tevi ievedīs viltigā kārtā. Ar lūpam tie tev glaimo un piedāvajas tev palīdzet un tevi vadit, bet viņu ceļi ved uz elli. Sekot viņu padomam var būt priekš tavas dzīves kā ceļa jūtis. Viens aizsargs, atņemts no apziņas, vienas vienigas ļaunas ierašas apmierinašana, viena vieniga neievēriba pienākuma augstās prasibās, var būt sākums pievilošai dzīvei, caur kuŗu tu iekļūsi satana kalpu tīklos, kamēr tu taī pašā laikā iedomāsies, ka tu mīlē Dievu un nesi priekš viņa darba upuŗus. Viens neapdomats acumirklis, viena vieniga kļūda var visu tavu dzīvi novirzit nepareizā virzienā. Un jūs varbūt nekad nezinasiet, kas bija par iemeslu jūsu bojā iešanai, līdz tiks pasludinats spriedums: «Ejat nost no manis, jūs ļaundaritaji!»

Sargajaties no ļaunas satiksmes.

Daži jauni ļaudis zin, ka tas, ko es saciju, tieši attēlo viņu dzīves gājumu. Viņu dzīve [53] Dievam nav apslēpta, lai gan ta var būt apslēpta viņu vislabakiem draugiem, pat tēvam un mātei. Par dažiem no tiem man ir maz ceribas, ka tie grozīs savu liekulibas un māņu dzīvi. Citi, kas ir krituši maldibā, cenšas sevi atpestit. Kaut dārgais Jezus tiem palīdzetu bruņot savas acis pret māņiem un glaimiem no to puses, kas vājinā viņu apņemšanos darit pareizi un grib piepildit tos ar šaubam un neticigiem pavedinajumiem, lai satrīcinatu viņu ticibu patiesibai. Mani jaunie draugi, nepavadiet nevienu stundu to biedribā, kas jūs varetu darit nederigus priekš šķīstā un svētā Dieva darba. Nedariet svešu priekšā neko, ko jūs negribetu darit tēva un mātes priekšā jeb no ka jūs kaunetos Jezus un svētu enģeļu priekšā.

Daži var domat, ka priekš tiem, kas tur zabatu, tāda uzmaniba nav vajadziga; bet tie, pret kuŗiem šie vārdi ir vērsti, zin, ko es ar tiem domaju. Mīļā jaunatne, ņem sevi vērā! Jo jūs nevarat nekā darit, kas nebūtu atklāts enģeļu un Dieva acim. Jūs nevarat izdarit neviena ļauna darba, neatstājot caur to iespaidu uz citiem. Kamēr uz vienu pusi jūsu rīciba parāda, no kādas vielas ir uzbūveta jūsu rakstura ēka, tikmēr uz otru pusi ta atstāj varenu iespaidu uz citiem. Neaizmirstiet nekad patiesibu, ka jūs esiet Dieva īpašums, ka viņš jūs atpircis ar dārgu maksu un ka jums reiz būs jadod viņam atbildiba par visām dāvanam, kuŗas viņš jums uzticejis. Ne- [54] vienam, kuŗa rokas ir aptraipitas ar grēku jeb kuŗa sirds neieņem pareizu stāvokli Dieva priekšā, nevajadzetu būt dalibniekam kolportieŗu darbā. Jo tādas personas droši vien atnesīs patiesibas darbam negodu. Strādniekiem misijas laukā ir vajadzigs Dievs par vadoni. Tiem jaiesāk pareizi un tad mierigi un noteikti japastāv uz taisnibas tekas. Tiem jabūt noteiktiem, jo satans neatlaidigi un izturigi pūlas viņus pārvaret.

Laikrakstu pasūtišana.

Ir darita kļūda, ka ieteicot mūsu laikrakstus, dabū pasūtijumus tikai uz dažiem mēnešiem, kamēr pie pareizām pūlem varetu iegūt pasūtijumus uz daudz ilgaku laiku. Viens pasūtijums uz gadu ir vērtigaks par daudziem pasūtijumiem uz īsu laiku. Ja laikrakstu sa-ņem tikai dažus mēnešus, tad vēlešanās pēc patiesibas bieži izdziest reizē ar īsu pasūtijuma laiku. Tikai nedaudzi lasitaji pēc tam atjauno savus pasūtijumus, un tādā kārtā tiek izlietots daudz laika, kas tomēr maz ko atnes, kamēr ar drusku vairak takta un izturibas varetu iegūt pasūtijumus uz veselu gadu. Brāļi, jūs esiet pārak bailigi savā darbā, jūs esiet pārak mazi savos planos. Jūs neieliekat visu veiklibu un vajadzigu izturibu savā darbā. Šinī darbā ir vairak gŗūtibu, kā dažās citās darba nozarēs. Bet no šī darba ņemtas mācibas un izveiciba, kuŗu jūs iegūstat, darīs jūs spējigus priekš citiem darba laukiem, kur [55] jūs varat kalpot dvēselem. Tie, kas šo lekciju iemācas nepietiekoši un tuvojas ļaudim neuzmanigi un asi, parāditu savās ierašās tās pašas kļūdas, to pašu smalkjūtibas un izveicibas trūkumu apiešanās ar dvēselem, ja tie iestātos sludinataja amatā.

Īss pasūtijums ir kļūda.

Kur pieņem laikrakstu pasūtijumus uz īsu laiku, daži nepieliks vajadzigās pūles iegūt pasūtijumus uz ilgaku laiku. Kolportieŗiem nevajadzetu savu darba lauku apstrādat vienaldzigi un nolaidigi. Viņiem vajadzetu pieminet, ka viņi ir strādnieki priekš Dieva un mīlestibai uz dvēselem vajadzetu tos paskubinat izmēģinat visu, lai apgaismotu vīrus un sievas ar patiesibu. Aizgādiba un žēlastiba, līdzekļi un mērķi ir cieši viens ar otru savienoti. Ja Dieva strādnieki dara vislabako, ko tie spēj, tad Dievs priekš tiem dara to, ko tie paši darit nespēj. Bet neviens nedrīkst sagaidit gūt panākumus neatkarigi no Dieva, pats ar savām pūlem. Mūsu darbibai jabūt savienotai ar stipru turešanos pie Dieva.

Taupiba un pašaizliedziba.

Katrā Kunga darba nozarē ir vajadziga taupiba. Mūsu laiku jaunatne neievēro un nicinā taupibu un pārprot to par šaursirdibu un mantkāribu, bet taupiba ir labi savienojama ar visplašakiem un devigakiem ieska-tiem un jūtam. Kur taupiba netiek piekopta, [56] tur nevar būt nekādas īstas devibas. Nevienam nebūs domat, ka tas būtu zem viņa cieņas prātigi pārdomat, kā izlietot atlikumus. Pēc tam, kad Kristus bija padarijis lielo pa ēdinašanas brīnumu, viņš sacija: «Sakrājiet atlikušās druskas, ka nekas nepazūd.» Jāņa 6, 12.

Tiek varbūt izdotas prāvas zumas par viesniču rēķiniem, kas pavisam nav vajadzīgs. Šīs vēsts celmlaužiem Dieva darbs tā guleja uz sirds, ka tie reti kad kādu maltiti notureja viesnicā, lai gan maksa bija tikai apmēram viens lats. Bet jaunie vīrieši un sievietes parasti netiek māciti dzīvot taupigi, un visur viena izšķērdiba seko otrai. Dažās dzimtās notiek tik vieglprātiga izšķērdiba, ka, ja tiktu piekopta prātiga taupiba, tad izšķērdetās lietas vēl pietiktu otras dzimtas uzturešanai. Ja mūsu jaunie ļaudis uz saviem ceļojumiem noteikti pierakstitu katru izdevumu, kas tiem patiesibā pienākās darit, tad tiem atvērtos acis un tie redzetu savu kļūdu. Lai gan no viņiem netiek prasits atsacities no siltām maltitem, kā to darija pirmie strādnieki savos ceļojumos, tad tomēr tie savas īstās vajadzibas var segt ar mazak izdevumiem, nekā tie to tagad tur par vajadzigu. Ir daudz ļaužu, kas parāda pašaizliegšanos, lai varetu dot Dieva darbam līdzekļus; vaj tad strādniekiem Kunga darbā katrā nozarē ari nevajadzetu vingrinaties pašaizliedzibā uz visiespējamako aprobežojot savus izdevumus? Visiem mūsu strad- [57] niekiem deretu iegaumet valdiešu misionaru vēsturi un darit pēc viņu pašaizliedzibas priekšzīmes.

Meklejiet bibelē.

Mums ir jadara liels darbs priekš Mācitaja, caur to, ka mēs atveŗam Dieva vārdu tiem, kas ir maldibu tumsā. Jaunie draugi, rīkojaties, it kā jūs būtu saņēmuši svētu pavēli. Jums jabūt bibeles pētitajiem, kas vienmēr ir gatavi ikkatram jautatajam pasacit labu pamatu ceribai, kuŗa ir iekš jums. Caur jūsu īsti kristigu uzvešanos liekat nomanit savu apzinašanos, ka jums ir patiesiba, kuŗa atnes ļaudim labumu. Šī patiesiba, ierakstita dvēselē, parādisies sejā un uzvešanā, mierigā, cienigā pašsavaldišanā un mierā, kāds var būt tikai kristigajam.

Premijas.

Kam ir īsta pazemiba un kuŗa gars ir paplašinats caur evanģelija patiesibam, tas atstās jūtamu iespaidu. Tas iespaidos sirdi un prātu un tiks no lielakās daļas ļaužu cienits, pat no tiem, kas nepiekrīt viņa ticibas ieska-tiem. Tādi gūs sekmes ar bibeles patiesibam un ar mūsu vērtigiem laikrakstiem; jo Kungs tiem sagatavos ceļu. Bet ja uzspiež ļaudim mūsu laikrakstus caur dāvanam un naudas premijam, tam nav paliekoša iespaida uz labu. Ja mūsu strādnieki izietu pamatoti uz bibeles patiesibam, sirdī ar mīlestibu uz Kristu un [58] dvēselem, tad tie panāktu vairak pasūtijumus uz ilgaku laiku, nekā caur naudas premijam un zemām cenam. Nozīme, kādu ļaudis piešķiŗ šādiem veicinašanas līdzekļiem pie laikrakstu pasūtišanas, pamodina iespaidu, ka laikraksti nav sevišķi vērtigi. Panākumi būtu labaki, ja rūpetos ka laikrakstu cieņa pieaug un priekš premijam izdotos naudas līdzekļus izlietotu, lai varetu dažus numurus izdalit par velti. Ja tiek izdotas naudas premijas, tad var tikt ieintereseti pasūtit laikrakstu tādi, kas to citā gadijumā nebūtu darijuši, bet citi atkal nepasūtīs, domadami, ka ta ir spekulacija. Ja kolportieŗis pats aprakstitu laikraksta svarigumu, pie tam paceltu savu sirdi lūgšanā pēc sekmem un mazak atkaratos no naudas premijam, tad viņš varetu panākt vairak.

Strādajiet, lai izplatitu gaismu.

Mūsu laikā tiek vairakārt cildinatas nelietibas. Ir ilgas pēc visa, kas izaicinā ievēribu. Zeme ir applūdinata ar nevērtigu literaturu, kas ir sarakstita ar nolūku iegūt naudu, kamēr īsti vērtigas grāmatas netiek pārdotas un lasitas. Kas nodarbojas ar šo uzkrītošo rakstu izplatišanu, tapēc ka pie tam var nopelnit vairak naudas, tie palaiž dārgas izdevibas iegūt pamācibas uz labdaribu un tapt par Dieva līdzstrādniekiem. Ir vajadzīgas nopietnas pūles, lai saistitu vīru un sievu uzmanibu un ieinteresetu tos priekš patiesi vērtigām grāmatam, kuŗām bibele ir par pamatu. Bet vēl [59] lielaks uzdevums ir atrast apzinigus, dievbijigus strādniekus, kas kolportē ar šīm visai vērtigām grāmatam, nolūkā izplatit gaismu un īstu atzīšanu.

Godigums un tikumu šķīstiba.

Strādnieks, kam Dieva darbs ir sirdslieta, neskatisies tikai pēc lielakas algas. Viņš nesacīs, kā daži mūsu jaunie ļaudis, ja nevar grezni un cienigi apģērbties un dzīvot vislabakās viesnicās, tad nevarot ari darit nekādu veikalu. Visiem tādiem vajadzetu ieteikt darbā neiestāties. Kolportieŗim nav vajadziga eleganta āriene jeb švauksta un ģeķa uzvešanās, bet godigums un tikumu šķīstiba, kam japarādas viņa vaibstos. Laipniba un labsirdiba atstāj iespaidu uz seju, un saprātiga acs redz, ka ta nav apmānišana un lieliba.

Ir izgājuši darba laukā liels skaits kolportieŗu, kam naudas premijas ir vienigais līdzeklis gūt sekmes. Ka Dieva strādniekiem tiem nav nekādas īstas vērtibas. Tiem nav nekādu piedzīvojumu praktiskā reliģijā. Tiem vēl ir tās pašas kļūdas, tās pašas tieksmes un ta pate pašmīliba, kāda tiem bija, pirms tie izdevās par kristigajiem. No tiem var sacit, ka Dievs tiem nekrīt svarā; viņam nav vietas to sirdīs. Maziskums un pasaules prāts dod liecibu par tiem, ka tie iet savas pašas sirds ceļu un rīkojas pēc savu pašu apsvēršanas. Tie negrib parādit pašaizliegšanu, bet nodomajuši izbaudit dzīvi. Manta iebesīs tos ne- [60] pievelk, visas viņu tieksmes vēršas uz zemi, nevis uz augšu. Draugi un radi nevar tādas personas padarit krietnakas, jo viņu prāts nenesās ļaunu ienīst un labam pieķerties.

Gudriba strādnieku izredzē.

Jo mazak mēs uzticamies tādiem ļaudim, un tādu nav maz, jo labaks parādisies tagadejās patiesibas darbs pasaules acīs. Ja mūsu brāļi negrib, ka patiesiba tiktu nepareizi attēlota jeb pārprasta, tad tiem jabūt ļoti piesardzigiem kolportieŗu ievēlešanā. Visiem uzticigiem strādniekem vajadzetu saņemt labu algu; bet zumu nekad nevajadzetu paaugstinat, lai kol-portieŗus izpirktu, jo tas tiem kaitē. Tas padara tos pašmīligus un izšķērdigus. Cenšaties tiem iepotet īstu misijas darba garu un īpašibas, kuŗas vajadzigas priekš panākuma. Jezus mīlestiba sirdī liks kolportierim sajust priekštiesibu, ka viņš strādā, lai izplatitu gaismu. Viņš par šo lietu domās, liks planus un lūgs.

Nav robežu attīstibai.

Mums vajadzigi jauni, saprātigi ļaudis, kas vērtē viņiem, no Dieva piešķirtās garigās spējas, un kas šīs spējas ar vislielako rūpibu izdaiļo. Vingrošanas stiprinā un paplašinā garu; un ja netiek aizmirsta sirds izglītiba, tad attīstisies samērigs raksturs. Līdzekļi priekš attīstibas ir visiem pieejami. Kaut tapēc neviens neapbēdinatu Mācitaju, kad viņš nāks meklet augļus, lai tad viņš neatrastu [61] tikai lapas. Noteikta apņemšanās, svētita caur Kristus žēlastibu, izdarīs brīnumus. Jezus un svētie enģeļi dāvās panākumus pūlem, kuŗas izdara saprātigi, dievbijigi ļaudis, kas dara visu, kas stāv viņu spēkā, lai glābtu dvēseles. Ļaujiet tiem mierigi un pazemigi, ar mīlestibā pārplūstošu sirdi ierosinat prātus uz patiesibas meklešanu; un ja tie spēj, lai tie notur bibelstundas. Tādā kārtā tie sēs sēklu visur pie ūdeņiem un pasludinās ta tikumus, kas tos aicinaja no tumsibas pie savas brīnišķās gaismas. Tie, kas šo darbu dara ar īstiem iemesliem, izdara svarigu darbu priekš Dieva. Tie neparādīs vāju, nenoteiktu raksturu. Viņu redzes aploks paplašinajas un viņu uzvešanās izdaiļojas. Tiem nevajadzetu savai attīstibai nolikt robežas, bet ar katru dienu tikt spējigakiem darit labu darbu.

Nedariet nekādus sevišķus piedāvajumus.

Daudz strādnieku kolportieŗu darbā nenes nekādu upuŗu. Tiem ir mazak misijas gara, kā strādniekiem jebkuŗā citā draudzē. Ja ceļš tiem sagatavots un tie var dabut augstu algu, tad tie ir gatavi iziet laukā. Kolportieŗiem daudz tiek piedāvats izplatit popularas grāmatas; tiem tiek piedāvata augsta alga, un daudzi tad atsakas strādat par mazaku algu izplatot grāmatas par tagadejo patiesibu. Tapēc bieži piedāvajumi ir tikuši paaugstinati, lai panāktu citus apgādatajus. Tadēļ izdevumi, lai varetu izplatit mūsu rakstus starp [62] ļaudim, ir ļoti lieli. Daudz kolportieŗu nopelna naudu viegli un viegli ari to iztērē.

Vajadziga dūša un spariba.

Ļaudim, kas pieņēmuši tagadejo patiesibu, ir maz misijas gara, kas stāv saskaņā ar mūsu ticibu. Raksturā nav īstas zelta skaņas. Kristiga dzīve nozīmē vairak, ka tikai daudz domat. Ta nepastāv tikai pakalpibā, pacie-tibā, lēnprātibā un laipnibā. Šīs žēlastibas dāvanas ir svarigas; bet ir vajadziga ari dūša, stingrums, spariba un izturiba. Daudzi, kas iesāk kolportieŗa darbu, ir vāji, nervozi, bailigi un viegli zaudē dūšu. Tiem nav sparibas. Tiem nav tādu noteiktu rakstura īpašibu, kas dod cilvekiem dūšu kaut ko darit; tiem nav gara un spēka, kas iekvēlo sajūsmu. Kolportierim ir ļoti godajams amats un viņam nevajadzetu iztureties tā, it kā viņš no ta kaunetos. Ja viņš grib, lai viņa pūles pavaditu sekmes, tad viņam jabūt dūšigam un ceribas pilnam.

Piekopjiet darbibas tikumus.

Vajadzetu piekopt nevien ciešanas, bet ari darbibas tikumus. Lai gan kristigajam jadod lēna atbilde, kas remdē dusmas, tomēr viņam vajadziga varoņa dūša, lai pretotos ļaunam. Ar kristigu mīlestibu, kas visu pacieš, viņam jasavieno rakstura stiprums, kas padara viņa iespaidu par ievērojamu spēku, kas velk uz labu. Viņa raksturā japarādās ticibai un at- [63] karibai no Dieva. Viņa pamatlikumiem jabūt stipriem. Viņam jabūt augstsirdigam, krietnam un paceltam pār visām zemām aizdomam. Kolportieris nedrīkst būt uzpūtigs. Satiksmē ar citiem viņš nedrīkst vērst uzmanibu uz sevi un lieligi par sevi runat; izglītoti un smalkjūtigi ļaudis pie tam piedauzitos. Viņš nedrīkst būt pašmīligs, uzpūtigs un kundzisks. No tūkstošām grāmatam, kuŗas tiek izdotas, daudzi nav lasijuši nevienu, un kad kolportieri viņiem tās piedāvā, tad viņi cieši aizslēdz savas sirds durvis. Aiz šī iemesla ir tik vajadzigi kolportieŗim darit savu darbu ar pieklājibas jūtam un pazemigā, lūdzošā garā. Viņam vajadzetu labi pazīt Dieva vārdu un turet gatavibā vārdu krājumu, ka varetu attēlot patiesibu un rādit, cik liela vērtiba ir rakstiem, kuŗus viņš nes ļaudim.

Briesmas strādat bezrūpigi.

Katram šinī darbā ir jasajūt atbildiba; katram japārdomā, kā vislabāk saistit uzmanibu, jo veids, kādā viņš attēlo patiesibu, var izšķirt kādas dvēseles likteni. Ja viņš izdara labvēligu iespaidu, tad tas dvēselei var būt dzīvibas smarža uz dzīvibu; un šī dvēsele, apgaismota no patiesibas, var tapt atkal par gaismu citiem. Tapēc ir bīstami satiksmē ar citiem strādat bezrūpigi.

Augstsirdigs un pacildinošs darbs.

Kolportieŗu darbs ir līdzeklis Dieva rokā, lai aizsniegtu daudzus, kuŗi citadā kārtā par [64] patiesibu neko nedzirdetu. Šis darbs ir labs, augstsirdigs un pacildinošs, un tamlīdzigai ari jabūt uzvešanai. Kolportieŗis satiksies ar visdažadakiem cilvekiem. Viņš atradīs tādus, kas ir samaitati un nezinašanā, un kas necienī neko, caur ko nevar iegūt naudu. Tādi cilveki kolportieŗi bieži apbēdinās, bet viņam pie tam nevajadzetu uztraukties. Viņam vajadzetu uzņemt katru gŗūtibu priecigi un ceribas pilni. Viņš sastaps bēdigus, dūšu zaudejušus un garā ievainotus. Še viņam būs izdeviba runat laipnus vārdus, kas iedrošinā, dod ceribu un ticibu. Ja viņš grib, viņš var tapt par svarigu avotu, kas citus atspirdzinā; bet lai tas būtu iespējams, tad tam pašam jadzeŗ iz dzīvibas patiesibas avota.

Rūpiba strādnieku izvēlē.

Kolportieŗa uzdevums ir svarigaks, nekā daudzi to uzlūko, un pie kolportieŗu izvēles jaizlieto tikpat daudz rūpibas un gudribas, kā pie sludinataja darba uzticešanas. Jaunus ļaudis var izmācit par mazaku algu, ka daudz citiem, padarit daudz labaku darbu, kā līdz šim. Paceļat karogu, lai strādnieku rindās iestājas pašaizliedzigie un pašuzupurigie, kas mīlē Dievu un cilvekus. Lai tie nāk, nevis, lai vestu mierigu dzīvi, bet lai sastapdami šķēršļus un gŗūtibas nezaudetu dūšu un prieku. Lai nāk tādi, kas var dot labu liecibu par mūsu rakstiem, tapēc ka viņi paši tos vērtē. [65]

Visadā ziņā uzticiga pienākuma izpildīšana.

Kaut Kungs katram palīdzetu visaugstakā mērâ attīstit dāvanas, kas tam uzticetas. Tie, kas strādā šinī darbā, nepētī savas bibeles tā, kā tiem to vajadzetu darit. Ja tie to daritu, tad bibeles praktiskās mācibas atstātu uz viņu dzīvi labu iespaidu. Brāļi un māsas, ko vien jūs darat, darat priekš Mācitaja un darat cik labi vien spējat. Nepalaižat gaŗam tagadnes zelta izdevibas un nepavadat savu dzīvi bez nozīmes, sēdot bez darba un sapņojot par mieru un sekmem darbā, priekš kuŗa Kungs jūs nav darijis spējigus. Dariet darbu, kas jums vistuvak. Dariet to, kaut ari atrodaties misijas laukā starp briesmam un gŗūtibam. Bet es jūs lūdzu, nesūdzaties par gŗūtibam un pašuzupurešanos. Uzlūkojiet valdiešus. Redziet, kādus planus tie lika lai evanģelija gaisma varetu spīdet aptumšotos prātos. Mums nevajadzetu algu par mūsu darbu sagaidit jau šinī dzīvē, bet stingri vērst savu skatu uz uzvaras algu pasaules galā. Tagad tiek pieprasiti vīri un sievas, kas ir tik uzticigi savam pienākumam, ka magnetadata po-lam — vīri un sievas, kas grib strādat, lai ari ceļš tiem netiek līdzinats un šķēršļi nogādati.

Ienaidnieki jūs cienīs.

Tagad esmu aprakstijuse, kādiem vajadzetu būt kolportieŗiem. Kaut Kungs atvērtu jūsu prātus, ka jūs šo lietu saprastu visā gaŗumā [66] un platumā, un atzītu savu pienākumu attēlot Kristus raksturu ar izturigu dūšu un pastāvigu taisnumu. Pieminiet, ka caur vieglprātigu, nenoteiktu raksturu jūs viņu varat aizliegt. Jūs, jaunie ļaudis, kad jūs ņemiet līdz savā darba laukā taisnibas pamatlikumus, tad jūs tiksiet cieniti, un daudzi ticēs pārliecibai, kuŗu jūs aizstāvat, tapēc ka jūsu ikdienišķā dzīve ir skaidra gaisma, kas spīd visiem tiem, kas atrodās namā. Pat jūsu ienaidnieki jūs cienīs, lai gan tie cīnas pret jūsu mācibam. Jūsu vienkāršie vārdi būs spēks, kas uzvarēs daudz sirdis. T. 5, 396-407. [67]

Nodaļa 10—Kolportieris un bibeles darbs.

Es esmu saņēmuse vēstules ar jautajumiem par kolportieŗa pienākumiem. Daži sacija, ka tiem apmeklejumos ir bijuse laba izdeviba attēlot šī laika patiesibu, un ka tie gandrīz bijuši spiesti noturet bibels stundu. Šis izdevibas tie nevareja palaist gaŗām ar vieglu sirdsapziņu. No otras puses nāca vēstules, kas sacija, ka mūsu kolportieŗi nokavejot savu darbu, lai turetu bibeles stundas par patiesibas punktiem, bet ka caur šim bibeles stundam esot pamodinati aizspriedumi un tagad kolportieŗim esot gŗūti nodot savas grāmatas. Daži lūdza padomu šinī lietā.

Nekaveties pie mācibas punktiem.

Mēs ticam, ka abos augšejos aizrādijumos ir patiesiba: ka kolportieri atrod labu izdevibu vest ļaudis pie bibeles labakas izpratnes; bet ka ari no tam, kādā veidā tie šo izdevibu izlieto, var tikt modinats aizspriedums un darbs apgŗūtinats.

Čaklums.

Tiklīdz kolportieris savu darbu ir iesācis, tad viņam ari nevajaga ļauties caur neko no ta nenovērsties, bet saprātigi un cītigi paturet savu mērķi acīs. Veicinot kolportieŗa darbu, viņam tomēr nevajadzetu atstāt neievērotas izdevibas palīdzet dvēselem, kas dzenas pēc gaismas un kam vajadziga iepriecinašna caur [68] rakstiem. Ja kolportieris staigā ar Dievu, ja viņš lūdz pēc debess gudribas, lai varetu savā darbā darit labu un tikai labu, tad viņš ari tiks pamodinats atzīt savas izdevibas un redzet, kas vajadzigs dvēselem, ar kuŗām viņš nāk sakarā. Katru izdevibu viņš izlietos, cik daudz vien iespējams, lai vilktu dvēseles pie Kristus. Kristus garā viņš būs gatavs ari priekš bēdigiem atrast īstos vārdus.

Tas, kas vajadzigs dvēselei, ir atzīt Dievu un to, ko viņš sūtijis, Jezu Kristu. Bibele satur daudz praktisku mācibu, kuŗas kolportieris mierigi var izskaidrot. Ja viņš tādā kārtā var pasniegt praktiskas reliģijas atzī-šanu, tad viņš baŗo ļaudis, kuŗiem tiešam vajadziga šī dārgā bariba.

Dieviškas vadibas vajadziba.

Dieva prasibam pastāvigi jastāv mūsu acu priekšā. Mums nekad nebūs aizmirst, ka mums jadod atbildiba par to, ko mēs še dzīvē esam darijuši. Pilditi no šīm domam, kolportieŗi liks vērā dvēseles, un no viņu taisnām lūpam uzkāps lūgšanas pēc gudribas runat vārdus īstā laikā uz tiem, kam vajadziga palīdziba. Tādi strādnieki pastāvigi izdaiļos un šķīstīs dvēseli caur paklausibu patiesibai. Tiem būs pareiza saprašana par dvēseļu vērtibu un tie pie katras izdevibas centisies paziņot Kristuz žēlastibas bagatibas. Kolportieris iet uz priekšu ar lūgšanu uz lūpam: «Kungs, ko tu gribi, lai es daru?» Lai viņš strādā kā Dieva vaiga [69] priekšā un svētu enģeļu klātbūtnē; lai viņš visās lietās cenšas patikt Dievam, un viņa pūles nepaliks neaugligas.

Mazak strīdus jautajumus, vairak par Kristu.

Mums mazak jaielaižas strīdus jautajumos un daudz vairak jaliecinā par Kristu. Mūsu Pestitajs ir mūsu ticibas viduspunkts un mūsu ceriba. Kas var attēlot viņa nesalīdzinamo mīlestibu un aizkustinat sirdis nodot viņam sa vas labakās un svētakās jūtas, tas dara lielu un svētu darbu. Cītigi kalpojot un uzticigi norādot ļaudim uz Kristus krustu, kolportieris dubulto savas spējas un derigumu.

Jezus vārds mīlestibā un maigumā.

Kaut ari mēs iepazīstinajam ar metodem, tad tomēr nevaram uzstādit negrozamus noteikumus, kas katram būtu jaievēro; jo apiešanos katrā sevišķā gadijumā japiemēro apstā kļiem. Dievs darbosies pie sirdim tiem, kas ga tavi uzņemt patiesibu un kam ir vēlešanās, lai to vada. Viņš savam cilvecigam vietniekam sacīs: «Stāsti šim jeb tam par Jezus mīlestibu.» Tiklīdz Jezus vārds ir izsacits mīlestibā un maigumā, tad tuvojas jau Dieva enģeļi, lai mīkstinatu sirdi un daritu to padevigu.

Runajiet par Kristus mīlestibu.

Dažadu mācibas punktu izskaidrošana bieži neatstāj nekādu sevišķu iespaidu, tapēc ka [70] cilveki domā, ka citi tiem gribot uzspiest savas mācibas. Bet kad mēs kavejamies pie Kristus nesalīdzinamās mīlestibas, tad viņa žēlastiba aizkustinā sirdis. Ir daudzi, kas nopietni meklē gaismu, kas nezin, ko darit, lai taptu svēti. Ak, stāstiet tiem par Dieva mīlestibu, par upuri, kas tika pienests pie krusta uz Golgatas, lai glābtu pazudušos. Sakiet tiem, ka tiem sava griba japadod Dieva gribai un «ja kas grib darit viņa prātu, tas atzīs, vaj šī māciba ir no Dieva.» Jāņa 7, 17.

Ja tie redz Kristu.

Nevienam nevar būt sekmes mantot dvēseles, ja tas pats vēl nav pilnigi nodevies Dievam. Mums personigi jaapvelk Kungu Jezu. Ikvienam no mums Kristum jabūt par gudribu, taisnibu, svētišanu un pestišanu. Ja mūsu ticiba satveŗ Kristu kā mūsu personigu Pestitaju, tad mēs viņu varam attēlot citiem jaunā gaismā. Un ja cilveki redz Kristu, kāds viņš ir, tad tie nestrīdesies par mācibu punktiem, bet spiedisies pie viņa, lai panāktu žēlastibu un mūžigu dzīvošanu.

Gŗūtiba, no kuŗas visvairak jabīstas.

Gŗūtiba, no kuŗas visvairak jabīstas ir ta, ka kolportieris, kas satiek tādas meklejošas dvēseles, pats nav atgriezts, ka viņš pats no piedzīvojumiem nepazīst Kristus mīlestibu, kuŗa ir augstaka par visu atzīšanu. Ja tam pašam nav atzīšana, kā tad viņš citiem var [71] stāstit par dārgo, veco patiesibu? Ļaudim jatiek pamācitiem par īstās ticibas būtibu, kā tie var pieņemt Kristu un palaizties uz viņu, kā uz savu personigu Pestitaju. Tiem jazin, kā var sekot viņu pēdam, kurp vien viņš ietu. Evanģelija strādnieka kājam soli pa solim jaseko Jezus pēdam un nebūs meklet nekāda cita ceļa, kas vestu uz debesim.

Pie Jezus drošā patvērumā.

Ja kāda dvēsele caur personigu darbu ir vesta pie Kristus, tad lai ta darbojas priekš Dieva ar padevigu un pazemigu sirdi, lai Dievs to skubinā taisni uz tādu darbu, kāds tai piemērots. Dievs ir apsolijis, ka viņa žēlastiba būs pietiekoša priekš visiem, kas pie viņa nāk. Visi, kas nododas Jezum, kas viņam atveŗ sirdsdurvis un viņu uzņem, būs drošā patvērumā. Viņš saka: «Es esmu ceļš, patiesiba un dzīviba.» Jāņa 14, 6. Kad tiem ir Jezus, tad tiem būs patiesiba; iekš viņa tie būs pilnigi.

Vest cilvekus pie Glābeja.

Daudzi vārda kristigajie ir novērsušies no lielā viduspunkta Jezus un ir padarijuši sevi pašus par viduspunktiem; bet ja tie ar sekmem grib vest citus pie Pestitaja, tad tiem pašiem jagriežas atpakaļ pie viņa un jaatzīst savu pilnigu atkaribu no viņa žēlastibas. Satans ir darijis visu, kas iespējams, lai saraustitu ķēdi, kura saista cilvekus ar Dievu; viņš [72] grib dvēseles iejūgt savos ratos un padarit tos sev par vērgiem; bet mums tam jastrādā pretim un javelk cilvekus pie Glābeja.

Esiet apzinigi skoleni.

Mūsu kolportieŗiem jabūt apzinigiem skoleniem un jamācās savu darbu padarit sekmigu. Nodarbojoties tiem jatur atvērtas acis, ausis un saprašana, lai varetu uzņemt gudribu no Dieva un lai zinatu, kā var palīdzet tiem, kas Kristus atzīšanas trūkuma dēļ var iet pazu-šanā. Katram strādniekam vajadzetu saņemt visus savus spēkus un pielikt savas spējas, lai padaritu, cik vien iespējams, atsvabinajot cilvekus no satana valgiem, savienojot tos ar Dievu un ar atkaribas ķēdi — Jezu Kristu — saistot tos pie troņa, ap kuŗu ir apsolišanas vaŗavīksna.

Līdzekļi, kā ātri pasludinat vēsti.

Grāmatu pagatavošana ir lielisks un labs darbs. Bet šis darbs nav vienmēr ieņēmis augsto un svēto stāvokli, kuŗu Dievs tam nolēmis, tapēc ka daži, kas šinī darbā nodarbojas, piejauca savu «es». Darbam ar grāmatam vajadzetu būt līdzeklim dot pasaulei ātri tagadejās patiesibas svēto gaismu. Rakstiem, kas šodien iznāk iz mūsu preses, vajadzetu būt tādiem, kas stiprina katru ticibas pilari, dotu no Dieva vārda un no viņa Gara parādibam.

Patiesibai, kuŗu Dievs saviem bērniem devis šinīs pēdejās dienās, vajadzetu būt tiem par [73] atbalstu, kad uzstājas draudzē tādi, kas uzstāda nepareizas mācibas. Patiesibai, kuŗa vairak, kā pusgadu simteni, stāveja preti ienaidnieka uzbrukumiem, ari turpmak jabūt un japaliek par ļaužu drošibu un iepriecu.

Kas neatzīst, ka mums ir Dieva vārda patiesiba, tādiem mūsu pierādijums ir stingra pašaizliedzibas dzīve.

Mēs nedrīkstam savu ticibu padarit smiekligu, bet mums pastāvigi japiemin priekšzīme, kuŗu deva tas, kas lai gan bija debess valdnieks, tomēr nolaidās pašaizliedzibas dzīvē, lai aizstāvetu sava Tēva vārdu taisnibu.

Kaut katrs no mums apņemtos darit vislabako, lai viņa labu darbu gaisma spīdetu pasaulei. T. IX, 69. 70. [74]

Nodaļa 11—Skaidriba veikala lietās.

Darbs tiek aizkavets, tapēc ka tie, kas uzdodas par Kristus pakaļgājejiem, nav ievērojuši evanģelija pamatlikumus. Nolaidiba, ar kādu daži kolportieŗi, kā veci, tā jauni, ir izpildijuši savu amatu, dod pierādijumu, ka tiem vēl japieņem svarigas pamācibas. Man ir rādits daudz vieglprātiga darba. Daži ir piesavinajušies kļūdainas ierašas, un šos trūkumus tie ir ienesuši ari Dieva darbā. Draudzes misijas ir iekļuvušas dziļi parados, tapēc ka daži kolportieŗi nav centušies savus paradus nolīdzinat. Daži kolportieŗi ir jutušies apvainoti, kad n0 tiem pieprasija noteiktā laikā samaksat par grāmatam, kuŗas tie dabuja no apgādibam. Bet noteikta samaksašana ir vienigais ceļš, kā veikals var pastāvet.

Šīs durvis ir jaaizslēdz un jaaizbultē.

Visu vajadzetu nokārtot tā, ka kolportieŗi varetu iztikt bez paradu taisišanas. Šīs kārdinašanas durvis ir jaaizslēdz un jaaizbultē. Cik godigs ari būtu kolportieŗis, tad tomēr viņš savā darbā var nokļūt tādos apstākļos, kas viņam sagādā smagu pārbaudijumu.

Nolaidiba un kūtrums nav tie augļi, kas aug uz kristigajuma koka. Neviena dvēsele, kas ar Kunga mantam apietas aizmāršigi un negodigi, nav bezvainiga Dieva priekšā. Katrs, kas tā rīkojas, caur to aizliedz Kristu. Lai gan izliekas, ka turot un mācot Dieva baušļus, tomēr viņš neizpilda to pamatlikumus. [75]

Ar Dieva mantam vajadzetu apieties apzinigi. Kungs cilvekiem ir uzticejis dzīvibu, veselibu un saprašanas spējas, ir dāvinajis tiem miesigu un garigu spēku, lai tie to izlietotu. Vaj šīs dāvanas nevajadzetu uzcītigi un apzinigi izlietot viņa vārda pagodinašanai? Brāļi, vaj jūs esat apdomajuši, ka par podiem, kuŗus Kungs jums uzticejis, jums būs jadod atbildiba? Vaj jūs esat gudri rīkojušies ar sava Kunga mantam, jeb esat tās bez ievēribas izšķērdejuši, tā kā jūs nu esat debesīs pierakstīti kā neuzticigi kalpi? Daudzi tēreja sava Kunga naudu par izšķērdigām baudam, ja vēl maz par baudam tur varetu būt runa. Tiem nav neviena piedzīvojuma pašaizliegšanā, bet tie izdod savu naudu par niekiem un neņem savu krustu uz sevi, lai sekotu Jezum. Daudzi no tiem, kam bija dārgas, no Dieva dotas izdevibas, ir savu dzīvi izšķērdejuši, un tagad pavada to ciešanās un trūkumā.

Dievs prasa darba dažadās nozarēs izvest noteiktus labošanas ceļus. Veikala vadišanai, kura ir saistita ar Dieva darbu, ir jabūt ļoti akuratai un noteiktai. Līdz šim vēl nav pieliktas pamatigas pūles, lai ievaditu īstu reformu. Z. 2, 291—293.

Naudas palīdzibas.

Kad kādi kolportieŗi nonāk gŗūtibās, tad tie gaida, lai misijas kase tiem palīdz ar naudu, bet tikai lai atkal drīzi iekļūtu gŗūtibās un atkal lūgtu palīdzibu. Kas Kunga mantu [76] namā ir nolikti par līdzekļu pārziņiem, tiem jatur acis labi atvērtas, lai līdzekļi netiktu izsmelti caur tādiem izdevumiem. Ja ļaudis kolportieŗu darbā nevar vajadzigā laikā visu nodot mantu namā, tad būtu labaki, ka viņi darbu taī pašā brīdī pārtrauktu. Tiem nevajadzetu turpmak kolportet, pirms tie nodod vajadzigos līdzekļus mantu namā.

Netaisat paradus.

Visiem jamācas taupibu. Nevienam strādniekam nevajadzetu rīkoties tā, ka tas nokļūst parados. Ieradums ņemt naudu no mantu nama, pirms ta ir nopelnita, ir kā slazds. Tādā kārtā palīdzibas avoti tiek ierobežoti, tā kā nevar pabalstit strādniekus viņu misijas darbā. Ja kāds labprātigi krīt parados, tad tas iepinas satana valgos, kuŗus tas izliek priekš dvēselem. H. 70. 71. [77]

Nodaļa 12—Patiesibas spēks pārliecinat un atgriezt dvēseles.

Caur dievigas zēlastibas pārveidojošo iespaidu uz cilveka sirdi tiek parādits patiesibas spēks. Zemēs, kur vēsts līdz šim nav vēl dzirdeta, viņas pasludinašana iespaido sirdis. Rādas, ka tur tai ir lielaks spēks pārvērst raksturu, nekā kad ta tiek attēlota tiem, kas jau pazīst patiesibas uzdevumu pasaulē. Patiesibai ir maz spēka pie sirdim tiem, kas pašu labuma dēļ dzīvo nesaskanigi ar patiesibas gaismu un izredz ceļu, kas nesaietas ar patiesibas pamatlikumiem. Tādi ļaudis saka, ka ticot Dieva vārdam, tomēr tie nedod neviena pierādijuma, ka viņi caur to ir svētiti.

Patiesiba iemanto cilvekus, kas to nekad agrak nav dzirdejuši. Tie ieskatīs grēka grēcigumu un viņu atgriešanās būs pamatiga un patiesa. Kungs darbosies pie sirdim, kuŗas agrak vēl nav dzirdejušas aicinajumu un tapēc nav atzinušas grēka lielumu.

Kristus vienigi sekmigais pretinieks.

Kristus ir vienigi sekmigais pretinieks grēkam. Ļaujat viņa dzīves pilnai gaismai ieplūst dvēselēs tiem, kas ir tumsibā. No tieša evanģelija varas iespaida tika tūkstoši atgriezti vienā dienā.

Grēcinieki tiks atgriezti.

Kad grēcinieks sajūt, ka tikai caur Kristu var dabut mūžigu dzīvošanu, kad viņam kļūst [78] saprotams, ka paklausiba Dieva vārdam ir tas noteikums, zem kuŗa var ieiet Dieva valstibā, kad viņš iepazīstas ar Kristu, kā ar grēku salīdzinataju, tad viņš pazemigs un sagŗauzts nāk pe Pestitaja, atzīst savus grēkus un lūdz piedošanu. Viņa dvēsele šaņem iespaidu no Dieva cēluma un krāšņuma sajūtas. Cik svētlaimiga ir mūžiga dzīviba mierā, priekā un šķīstumā, to viņš tik dziļi sajūt, ka viņš pilnigi nododas Dievam.

Grēcinieki taps par strādniekiem priekš Dieva.

Man ir uzdots sacit, ka daži, kas ārigi izrādijās pilnigi nodevušies grēkam, bet kuŗu dvēseles pēc tiek apgaismotas, taps par spējigiem strādniekiem priekš Dieva tādās vietās, kur tādi paši grēcinieki, kādi viņi agrak bija.

Priekš kolportieŗiem.

Es šo rakstu tapēc, ka kolportiera darbâ jeb bibeles darbā pa mājam bieži satiek vīrus un sievas, kas ārejā uzvešanā izliekas skarbi un atbaidoši, bet kad tiek mantoti priekš patiesibas, tie var tikt par visuzticamakiem un paļāvigakiem. Patiesibas gars tiešam ir vērtigs katrai draudzei. Dažiem, kuŗus Kungs izlieto, var trūkt ārejs smalkums. Bet ja viņu raksturs ir nevainojams, tad tie viņam ir dārgi.

Stingra taisnuma pamatlikumi.

Tā ka gals tuvojas, tad Dieva darbam japieņemas pilnā spēkā, šķīstumā un svētumā. [79] Strādniekiem jatiek piepilditiem ar mīlestibu uz Dievu un savā starpā. Tiem japiekopj visstingraka taisnuma pamatlikumi. Kad valda īsts pamattonis, tad Dievs pats parādisies kā mīlestibas un zēlastibas Dievs. Dieva enģeļi no debesim nāks pie draudzes virs zemes, lai pa-līdzetu tai viņas vajadzibā. Pieminesim pastavigi, ka mēs esam Dieva līdzstrādmeki. Savienotiem ar debesim mums javeicinā viņa darbs pilnibā, ar gaviļu dziesmam un prieku. Katrā dvēselē tiks iededzinata svētas dedzibas uguns. Viena grupa pēc otras atstās ienaidnieka melno karogu, un steigsies palīgā Kungam cīņā pret vareno.

Dziļaks piedzīvojums.

Dieva strādniekiem japanāk daudz dziļaks piedzīvojums. Ja visi nododas viņam, tad viņš spēcigi priekš tiem darbosies. Tie uzspraudīs patiesibas karogu uz cietokšņiem, kuŗus līdz tam bija turejīs satans. Viņi tos ieņems ar uzvaras saucieniem. Tiem ir cīņas rētas, tomēr tiem tiek sūtita iedrošinoša vēsts, ka Kungs grib tos vadit tāļak no uzvaras uz uzvaru.

Pasaule pārgrozita.

Ja Dieva kalpi strādā kopā ar svētu dedzibu un ar Dieva atbalstu, tad lietas, kādas šodien pastāv pasaulē, tiks pārgrozitas, un drīzi zeme ar prieku saņems savu Ķēniņu. Tad «mācitaji spīdēs kā debess spožums, un tie, kas daudzus vadijuši uz patiesibu, kā zvaigznes mūžigi mūžam». R., 17. zept. 1903. [80]

Nodaļa 13—Vienoti centieni.

Starp strādniekiem, kas pārdod grāmatas, kuŗām jaapplūdinā pasauli ar gaismu, vajadzetu būt pilnigai vienprātibai. Kur mūsu ļaudis dara kolportieru darbu, tur vajadzetu veselibas kopšanas grāmatas un reliģiska satura grāmatas piedāvat kopā ka daļas no kopiga darba. Attiecibas starp reliģiskām un veselibas kopšanas grāmatam man tika attēlotas ar ķēdi un iekalumu. Šādu grāmatu sakopošana ir skaista un ar tām var padarit pilnigu darbu.

Vienlīdzīgi svarigas.

Veselibas grāmatam pagātnē nav piegriezta ta uzmaniba, kādu prasa viņu svarigums. Lai gan daudzi tās ir vērtejuši augsti, tomēr citi nav turejuši tās par pietiekoši svarigām priekš izsūtišanas pasaulē. Bet kas varetu būt vēl labaka sagatavošana uz Kristus atnākšanu un kas varetu ļaudim vairak pamodinat tieksmes pieņemt citas patiesibas par sagatavošanos uz Kristus atnākšanu, ka liekot tiem atzīt ši laika ļaunumus un ierosinajot tos uz cīņu pret pašapmierinašanu un kaitigām ierašam? Vaj pasauli nav vajadzigs apgaismot par veselibas reformu? Vaj cilvekiem nav vajadzigas svarigās, veselibas kopšanas grāmatās atrodošās patiesibas? Daudziem mūsu kolportieŗiem jaiegūst par veselibas reformu citadakus ieskatus.

Pie mūsu kolportieŗiem un kolportieŗu vadi- [81] tajiem nedrikstetu būt šķelšanas un partijas. Visiem vajadzetu piedalities ka pie veselibas kopšanas grāmatu, tā ari pie reliģisku grāmatu pārdošanas. Nevajadzetu novilkt robežas itka tikai zinamas grāmatas pelnitu kolportieŗu uzmanibu. Ir jabūt pilnigai vienibai, darbam jaattīstas vienlīdzigi visās daļās.

Vienaldziba pret veselibas kopšanas grāmatam.

Vienaldziba, ar kādu daudzi izturas pret veselibas kopšanas grāmatam, apbēdinā Dievu. Tas nav Dieva prāts, ja šķiŗ veselibas darbu no vispārejā darba. Veselibas reformas darbā ir tikpat daudz tagadejās patiesibas, kā citās evanģelija darba nozarēs. Neviena nozare, atdalita no otras, nevar būt pilniga.

Veselibas reforma kā ķīlis.

Veselibas reformai ir spējigi pārstāvji; bet tiem darbs tika ļoti apgrūtinats, tapēc ka tik daudz sludinataju, savienibu priekšmieku un citu, kas ieņem iespaidigas vietas, nav dāvajuši veselibas reformai vajadzigas uzmanibas. Tie nav atzinuži, ka veselibas reformai ir tādas pat attiecibas pret trīskārtigo enģeļu vēsti, ka labai rokai pret miesu. Kamēr daudzi no mūsu ļaudim un ari daži sludinataji dāvaja tai maz ievēribas, tai laikā Kungs ir parādijis savu cienibu pret to piešķirot tai bagatigas sekmes. Ja ar veselibas reformu apietas pareizi, tad ta ir kā skaldamais ķīlis, kas sataisa [82] ceļu, ta ka sirdi var aizsniegt citas patiesibas. Ja trīs enģeļu vēstis tiek pieņemtas viņu pil numā, tad veselibas reformai ierādīs vietu saeimas apspriedēs, draudzes darbā, mājās, pie galdiem un visos gadijumos. Tad labā roka kalpos miesai un pasargās to.

Nevis vēsts vietā.

Bet kaut ari veselibas reformai jaieņem vieta trīskārtigās enģeļu vēsts pasludinašanā, tomēr viņas pārstāvjiem nekādā ziņā nebūs censties nostādit to vēsts vietā. Veselibas kopšanas grāmatam vajadzetu ieņemt savu īsto vietu; bet šo grāmatu izplatišana ir tikai viens no daudziem zariem lielā darbā, kuŗam jatiek padaritam. Sirsnigie mājieni, kas kādreiz kolportierim tiek doti par veselibas kopšanas grānatam, nedrīkstetu pavedinat nostumt pie maas citas svarigas grāmatas, kuŗām jatiek izplatitām. Tiem, kas vada kolportieŗu darbu, vajadzetu būt tādiem ļaudim, kas spēj izšķirt kādās attiecibās darba katra daļa stāv pret visu darbu. Veselibas kopšanas grāmatu izplatišanai tiem vajadzetu dāvat vajadzigo ievēribu, bet tiem nebūs šo nozari padarit par tik svarigu, ka caur to tiek apgrūtinata piedališanās pie citām svarigām nozarem un tādā kārtā netiek ievērotas grāmatas, kas nes pasaulei sevišķo patiesibas vēsti.

Reliģisku grāmatu pārdošanai ir vajadziga taisni tikpat daudz sagatavošanās kā veselibas kopšanas un sātibas grāmatu pārdošanai. Tik- [83] pat daudz vajadzigs sacit par kolportešanu ar grāmatam, kas satur garigu baribu; tikpat daudz pūļu japieliek paskubinajot un izglītojot strādniekus izplatit grāmatas, kas satur trīskārtigo enģeļu vēsti, cik tiek pielikts, lai izglītotu kolportieŗus priekš veselibas kop-šanas grāmatam.

Viena grāmatu šķira pastāvigi sataisīs ceļu otrai šķirai. Abas ir svarigas un abas jaizplata vienā laikā. Katra šķira papildinā otru un nekādā ziņā nevar ieņemt otras vietu. Abas šķiras nodarbojas ar visai svarigām lietam un abām ir jadara sava daļa pie Dieva ļaužu sagatavošanas uz pēdejām dienam. Abas šķiras nes tagadejo patiesibu un tām jaapgaismo, japamodinā un japārliecinā. Abām šķiram jaņem daliba, lai svētitu un šķīstitu to draudzi, kas gaida uz Dieva Dēla atnākšanu lielā spekā un godibā.

Kaut katra savieniba un katrs kolportieŗu vaditajs dedzigi paskubinatu strādniekus laukā un mekletu un izglītotu jaunus. Katram vajadzetu cik daudz vien iespējams veicinat un izkopt darbu nekaitejot citu darbam. Visam vajadzetu notikt brāļu mīlestibā un bez pašmīlibas. T. VI, 326-328. [84]

Nodaļa 14—Vieglprātigi un uztraucoši raksti.

Pasaule ir appludinata ar grāmatam, kuŗas labaki būtu iznīcinat ka izplatit. Būtu labaki nekad nelasit grāmatas ar indiaņu un tamlīdzigiem laupitaju nostāstiem, kas tiek iespiesti un izplatiti ar nolūku iegūt naudu. Šinīs grāmatās ir velnišķigs apburošs spēks. Dvēseli saģiftejoši nostāsti par noziegumiem un neģēlibam, atstāj apburošu iespaidu uz jauniešiem un modinā viņos vēlešanos vērst uz sevi citu uzmanibu, un kaut ari tas notiktu caur bezdievigu rīkošanos. Ir ari daudz vēsturigu sacerejumu, kuŗu iespaids nav daudz labaks. Negantibas, briesmu darbi, izvirtibas, kas šinīs rakstos attēloti, darbojas daudz prātos kā raugs un pavedinā darit tamlīdzigus darbus. Grāmatas, kas apraksta cilveku velniškos darbus, veicinā kauna darbu izdarišanu. Šausmigu briesmu darbu sīkumus nav vajadzigs izjust, un nevienam, kas tic ši laika patiesibai, nevajadzetu palīdzet uzglabat viņu piemiņu.

Kādas citas grāmatu šķiras saturs ir mīlestibas stāsti un vieglprātigi, uztraucoši attēlojumi. Tādas grāmatas ir lāsts priekš katra lasitaja. Rakstnieks var uzturet labu tikumibu un visā savā sacerejumā ieauzt reliģiskas jūtas; tomēr pa lielakai daļai ir tikai satans ietērpts enģeļa drēbēs, lai jo drošaki varetu pievilt un pavedinat. Gars pa lielakai daļai tiecas uz to, ar ko tas tiek baŗots. Nelabu, uztraucošu nostāstu lasitaji top nederigi priekš [85] saviem pienākumiem. Tie ved nedabigu dzīvi, tiem nav nekādas vēlešanas pēc derigas nodarbošanas un nekādas vēlešanas meklet Svētos Rakstos, lai baŗotos ar debess mannu. Saprašana tiek vājinata un zaudē savu spēku pārdomat par pienākuma un likteņa augstiem uzdevumiem.

Man ir rādits, ka caur nešķīstu lasamvielu jaunatne ir padota vislielakām briesmam. Kā jaunus, tā ari nobrieduša vecuma lasitajus satans cenšas sajūsminat ar nevērtigiem nostāstiem. Ja kādu lielu daļu no klajā laiztām grāmatam varetu iznīcinat, tad būtu aizkaveta kāda mociba, kas izdara briesmigu darbu, vājinajot garu un samaitajot prātu. Neviens nav tik nostiprinats pareizos pamatlikumos, ka būtu drošs pret visām kārdinašanam. Visu tādu necienigu lasamvielu vajadzetu noteikti sviezt pie malas.

Mums nav atļaujas no Kunga nodarboties ar tādu lietu iespiešanu un pārdošanu, jo tās ir līdzeklis daudzu dvēseļu samaitašanai. Es zinu, par ko es rakstu, jo ši lieta man ir rādita. Kaut neviens, kas tic patiesibai, nenodarbotos ar šo darbu, domajot caur to sapelnit naudu. Uz tādā kārtā iegūtiem līdzekļiem Kungs neliks svētibu; viņš vairak izkaisīs, nekā tiek sakrāts. H. 55, 56 1. p. [86]

Nodaļa 15—Mūsu rakstu cenas.

Dažām lietam mūsu apgādniecibas nav dāvajušas vajadzigo ievēribu. Vīriem atbildigās vietās vajadzetu izstrādat planus, kā varetu izplatit mūsu grāmatas, lai tās, iznākot iz preses, neguletu nederigi uz plauktiem. Mūsu ļaudis ir palikuši laikam pakaļ un neiet pa ceļu, kuŗu atveŗ Dieva aizgādiba.

Daudzi mūsu raksti ir laizti pārdošanā par tik lētu cenu, ka pelņa nepietika, lai pabalstitu apgādibu un iegūtu atlikumu turpmakiem darbiem. Tiem no mūsu ļaudim, kas nenes sevišķās rūpes par darba dažadām nozarem, nav sajēgas par darba vajadzibam un par kapitalu, kas vajadzigs veikala gaitas uzturešanai. Tie nesaprot cik viegli tam var nākt zaudejumi un kādi izdevumi ikdienas ir tādai iestādei. Izliekas, ka tie domā, ka viss norisinajas bez seviškām pūlem un izdevumiem, un tapēc pastāv uz tam, ka mūsu rakstiem jatiek pārdotiem pa viszemako cenu, ta ka iestādei gan-drīz nebūtu nekādas pelņas. Pēc tam kad nu cenas ir uz viszemako pazeminatas, tie parāda tikai maz sirsnibas pacelt taisni to grāmatu pārdošanu, priekš kuŗām tie izspieda tik zemas cenas. Kad mērķis ir panākts, tad viņu atbildibas sajūta atslābst, kur taču tiem vajadzetu just vislielako līdzdalibu un īstas rūpes dedzigi veicinat rakstu pārdošanu, lai tiktu sēta patiesibas sēkla un apgādibās rastos līdzekļi, kuŗus atkal varetu ieguldit citos rakstos. [87]

Sludinataji ir bijuši ļoti nolaidigi savā pienākumā, nesajūsminajot priekš šīs lietas draudzi tais vietās, kur tie strādaja. Ja grāmatu cenas reiz ir pazeminatas, tad ir ļoti grūti tās atkal pacelt īstā vērtibā, jo šaursirdigi, ļaudis to nosauc par spekulaciju un neapdomā, ka nevienam no tam nav personiga labuma un ka Dieva vēsts nedrīkst nīkt aiz naudas līdzekļu trūkuma. Grāmatas, kuŗām vajadzetu tikt tāli izplatitām, guļ nelietotas mūsu apgādibās, tapēc ka nav pietiekoši dedzibas nest tās ļaudim.

Presei ir vara; bet ja viņas ražojumi paliek neizlietoti palīgu trūkumu dēļ, kas tos izplatitu, tad viņas vara ir zaudeta. Mūsu brāļi devigi ir veltijuši līdzekļus, lai grāmatas un traktatus pavairotu, bet viņi nav likuši planus kā izdotos līdzekļus atkal dabut atpakaļ priekš citu rakstu pagatavošanas. Preses vara ar visām tās priekšrocibam atrodas viņu rokās; tie to var izlietot uz labako, jeb tie var būt vienaldzigi un caur laiskumu zaudet priekštiesibas, kuŗas tie būtu varejuši panākt. Caur sapratigu aprēķinu tie pārdodot rakstus var izplatit gaismu, lai ta varetu spīdet tūkstošās dzimtās, kas vēl atrodas maldu tumsibā. T. IV, 388, 389. [88]

Nodaļa 16—Mūsu grāmatam jatiek pārdotām un lasitām.

Vajadzigi simtiem kolportieŗu.

Citiem apgādatajiem ir noteikts paņēmiens negādat uz tirgus tādas grāmatas, kuŗas nemodinā seviški dzīvu interesi. «Šīs pasaules bērni savā kārtā ir gudraki par gaismas bērniem.» Luk. 16, 8. Ikdienas rodas zelta izdevibas ievest mēmos patiesibas vēstnešus dzimtās un pie atseviškām personam. Kūtrie un neapdomigie šīs izdevibas neizmanto. Dzīvu sludinataju ir maz. Tur, kur vajadzetu būt simts, ir tikai viens. Daudzi dara lielu kļūdu neizlietojot savas dāvanas savu līdzcilveku glābšanai. Simtiem vajadzetu nest gaismu visās mūsu lielpilsētās, mazpilsētās un ciemos. Ir jaapstrādā vispārejos ieskatus. Dievs saka: Sūtiet gaismu visās lauka daļās. Viņš grib lai cilveki būtu viņa gaismas neseji, lai to nestu tiem, kas tumsibā.

Ne ļaudis, uz kuŗiem nevar paļauties.

Visur vajadzigi Dieva vēstneši. Visās lauka daļās vajadzetu izvēlet kolportieŗus, ne ļaudis, uz kuŗiem nevar paļauties, ne vīrus un sievas, kas nekur neder un kam nevienā lietā nav bijušas sekmes, bet tādus, kam ir laba slava, smalkjūtiba, ass skats un spējas. Tādi ļaudis mums vajadzigi kā sekmigi kolportieŗi un kolportieŗu darba vaditaji. Krietnam kolportierim vajadzetu tāpat kā sludinatajam saņemt [89] pietiekošus ienākumus no sava darba, kad viņš savu darbu dara uzticigi.

Vissvarigakais darbs.

Viens no vissvarigakiem darbiem ir darit mūsu rakstus pieietamus ļaudim un caur to pamodinat tos pētit Svētos Rakstus. Iedabut mūsu rakstus dzimtās, iesākt ar tām sarunas un lūgt ar tām un priekš tām Dievu, tas ir labs misijas darbs, kas attīsta vīrus un sievas dvēseļu glābšanas darbam.

Ne katrs priekš tam derigs.

Ne katrs ir priekš šī darba derigs. Vajadzetu izredzet ļaudis ar vislabakām dāvanam un spējam, kas iesāk un turpinā darbu saprātigi, apzinigi un izturigi. Vajaga izstrādat un krietni izvest pamatigi pārdomatus planus. Draudzem katrā vietā vajadzetu ņemt visdziļako līdzdalibu pie rakstu izplatišanas un misijas darba ...

Apģerbs un uzvešanās.

Mums ir tagad daudz atvieglinajumu pie vēsts izplatišanas, bet mūsu māsas un brāļi neizturas cienigi pret priekštiesibam, kas tiem dotas. Katrā draudzē tie neredz un nejūt vajadzibu izlietot savas dāvanas pie dvēseļu pestišanas. Tie nepārdomā, ka tiem ir pienā-kums krāt pasūtijumus uz mūsu laikrakstiem, ieslēdzot veselibas kopšanas laikrakstus, kā ari izplatit mūsu grāmatas un citus rakstus. [90] Darbā vajadzetu būt ļaudim, kas ir gatavi ļauties pamācities, kā vislabak tuvoties atsevišķām personam, kā ari dzimtam. Viņu drēbem vajadzetu būt pieklājigām, bet ne greznām, un viņu uzvešanai tādai, kas nedod iemesla piedauzities. Mūsu ļaudim ir liels īstas pieklājibas trūkums. Pieklājibu vajadzetu piekopt visiem, kas darbojas misijas darbā.

Izplatišana vairo pieprasijumus.

Mūsu apgādibam vajadzetu uzrādit ievērojamus panākumus. Mūsu ļaudis tās var pabalstit, parādot noteiktu vēlešanos laizt mūsu rakstus tautā. Bet ja nākošā gadā tiek parādita tikpat maz līdzdaliba, kā pagājušā, tad būs tikai maz pelņas, ar ko var strādat tālak. Jo vairak mūsu raksti tiks izplatiti, jo vairak pieprasīs grāmatas, kuŗas izskaidro Svētos Rakstus. Daudzi tiek pamodinati caur baznicu aplamibam, maldibam un atkrišanu, kā ari caur svētkiem, bazariem, loterijam un daudziem izgudrojumiem, kā iegūt naudu baznicas vajadzibam. Ir daudzi, kas tumsibā meklē gaismu. Ja mūsu laikraksti un grāmatas, kas satura patiesibu vienkāršā bibeles valodā, tiktu plaši izplatitas, tad daudzi pārliecinatos, ka šie raksti ir taisni tas, ko tie vēlas. Bet daudzi mūsu brāļi rīkojās tā, it kā lai nāktu pie viņiem jeb lūgtu mūsu iestādem rakstus, kur taču tūkstošiem nav jēgas, ka tādi raksti maz [91]

Uzsveri grāmatu vērtibu.

Dievs uzaicinā savus ļaudis rīkoties, kā sparigiem cilvekiem, un atstāt nolaidibu, kūtrumu un vienaldzibu. Mums janes ļaudim raksti un jaieinteresē tos, lai tie tos pirktu, paskaidrojot tiem, ka tie saņem daudz vērtigaku lietu, kā naudas zumu, kuru par to samaksā. Uzsveri, cik vērtigas ir grāmatas, kuŗas tu piedāvaji. Tu viņas nekad nevari novērtet pārak augsti. T. IV., 389-392. [92]

Nodaļa 17—Izlase.

Spējas uz kolportieŗu darbu.

Viens cilveks ir spējigaks par otru izdarit kādu darbu. Tapēc nebūtu pareizi domat, ka katrs var būt kolportieŗis. Daži nav priekš šī darba sevišķi apdāvinati. Tapēc tos nevajadzetu turet par neticigiem vaj samaitatiem. Kungs neuzstāda neprātigas prasibas. Draudze ir dārzs, kuŗā aug dažadas puķes, katra ar savām savadibam. Kaut ari tās visas daudzās lietās viena no otras atšķirās, tomēr katrai no tām ir sava īpaša vērtiba. Z. 2., 298.

Dievs nesagaida, ka katrs no viņa ļaudim ar savām dažadām dabiskām dāvanam būtu derigs priekš jebkuŗas vietas. Neaizmirsisim, ka uzticetās mantas ir dažadas. Nevienam cilvekam nav tiesibas noteikt darbu citam pretigi pēdejā paša pārliecibai par savu pienākumu. Ir pareizi dot padomu un likt priekšā planus, bet katram cilvekam vajadzetu dot brīvibu meklet aizrādijumus pie Dieva, kam viņš pieder un kam viņš kalpo. H. 13.

Sagatavošana uz sludinataja darbu.

Daži vīri, kuŗus Dievs aicinajis uz sludinataja darbu, ir izgājuši laukā kā kolportieŗi. Man tika aizrādits, ka tie caur to dabū krietnu sagatavošanu, ja tie cenšas izplatit gaismu un nest Dieva vārda patiesibas taisni ģimenēs. Sarunās tiem bieži būs izdeviba runat par bibeles reliģiju. Ja šis darbs tiktu [93] darits tā, kā tas vajadzigs, tad strādnieki apmekletu ģimenes, parāditu kristigu smalkjūtibu un mīlestibu uz dvēselem un caur to padaritu daudz laba. Tas sagādatu krietnus piedzīvojumus katram, kas cerē ieņemt sludinataja amatu.

Kas sagatavojas uz sludinataja amatu, tam neviens cits darbs nedos tik lielus noderigus piedzīvojumus, kā kolportieŗu.

Gŗūtibu panešana.

Ja darbā nāk priekšā grūtibas un kārdinašanas, tad no šiem piedzīvojumiem vajadzetu mantot labumu un caur tiem mācities stipraki paļauties uz Dievu un vienmēr vairak apzinaties savu atkaribu no viņa katru acumirkli.

Sirdī nevajadzetu piekopt un pār lūpam nevajadzetu laizt kurnešanu. Ja ir panākumi, tad nebūs pagodinat sevi, jo tie ir gūti caur Dieva enģeļu darbibu pie sirdim. Nevajadzetu ari aizmirst, ka debess vēstneši pastāvigi ir pie mums kā priekos, tā bēdās. Vajadzetu atzīt Kunga laipnibu un priecigi viņu slavet.

Kristus atstāja savu godibu un nāca šinī pasaulē ciest par grēciniekiem. Tapēc, kad mēs savā darbā sastopam gŗūtibas, mums jauzlūko viņu, kā savas ticibas iesāceju un pabeidzeju. Tad mēs neatlaidisimies un nezaudesim dūšu, bet panesisim visas gŗūtibas, kā tas pieklājās Jezus Kristus labiem kaŗeivjiem. Pieminesim ari, ka viņš par visiem īsti tici- [94] giem saka: «Mēs esam Dieva darba biedri, jūs esat Dieva aramais tīrums, Dieva ēka.» 1. Kor. 3, 9.

Vērtigs piedzīvojums.

Kas grib kolportieŗa darbu iesākt tā kā vajadzigs, tam jabūt kā skolotajam, tā ari skolenam. Kamēr viņš mēģinā citus mācit, viņam pašam jamācās darit evanģelista darbu. Kad kolportieŗi iziet savā laukā ar pazemigu sirdi un ar īstām vēlešanam, tad tie atradīs daudz izdevibu runat vārdus īstā laikā ar dvēselem, kuras gandrīz nonīkst no mazdūšibas. Pēc tam, kad tie būs strādajuši priekš šīm dvēselēm, kuŗām vajadziga palīdziba, tie varēs sacit: «Jūs citkārt bijat tumsiba, bet tagad jūs esat gaisma iekš Kunga.» Evez. 5, 8. Un tad redzot uz otru pusi grēcigu izturešanos pie citiem, tie ari varēs sacit: «Un kādi no jums bija tādi; bet jūs esat nomazgati, bet jūs esat svēti dariti, bet jūs esat taisnoti iekš Kunga Jezus vārda un iekš mūsu Dieva Gara.» 1. Kor. 6, 11.

Kas priekš Dieva strādā, tas sastop gŗūtibas, bet tam vienmēr pieder apsolijums: «Redzi, es esmu pie jums ik dienas līdz pasaules galam.» Mat. 28, 20. Dievs dos brīnišķus piedzīvojumus visiem tiem, kas sacīs: «Es ticu tavam apsolijumam; es neatlaidišos un nezaudešu dūšu.» [95]

Piedzīvojumu paziņojumi.

Kam tādi piedzīvojumi Kunga darbā, tam vajadzetu par to rakstit paziņojumu priekš mūsu laikrakstiem, lai caur to tiktu iestiprinati ari citi. Kolportierim vajadzetu paziņot savas evanģelista darbibas priekus un svētibas. Tādus paziņojumus vajadzetu uzņemt mūsu laikrakstos, jo tiem ir tāli sniedzošs iespaids. Tie būs priekš draudzem kā salda smarža, kā dzīvibas smarža uz dzīvibu, un pie tam redzēs, ka Dievs ir ar tiem, kas strādā kopā ar viņu.

Priekšzīme veselibas reformā.

Savā satiksmē ar neticigajiem neļaujaties novērsties no pareiziem pamatlikumiem. Kad jūs sēdiet pie viņu galda, tad esat sātigi ēšanā un baudat tikai tādus ēdienus, kas nesajauc saprašanu. Sargajaties no katras nesātibas. Jūs nedrīkstat neko darit, kas vājinā jūsu garigu un miesigu spēku, ja negribat tapt nespējigi apspriest garigas lietas. Pasargajat savu garu tādā stāvoklī, ka Dievs var iespiest sava vārda dārgās patiesibas.

Tā jūs atstāsat iespaidu uz citiem. Daudzi cenšas pārlabot citu dzīvi, nopeļot to, ko tie ieskata par atžgarnām ierašam. Viņi iet pie tiem, kas pēc viņu domam ir uz maldu ceļa un atklāj viņu kļūdas, bet nopietni un saudzigi nepūlas vest kļūdojošos pie pareiziem pamatlikumiem. Tāda izturešanās bieži nesa-sniedz kārotos panākumus. Mēginajot citus [96] labot, mēs bieži tikai pamodinajam iekš tiem pretošanās garu un tā vairak kaitejam, nekā padaram labu. Tapēc nenovērojat citus, lai varetu tos darit uzmanigus uz viņu kļūdam un maldibam, bet pamācat tos caur savu priekšzīmi. Caur savu pašaizliegšanos un uzvaru pār ēšanas kāri rādat paklausibu pareiziem pamatlikumiem. Lai jūsu dzīve noliek liecibu par patiesibas svētijošo un izdaiļojošo iespaidu.

Runas dāvanas izglītošana.

No visām dāvanam, kuŗas Dievs dāvinajis cilvekiem, neviena nav vērtigaka par runas dāvanu. Ja ta ir svētita caur Svētu Garu, tad ta var izdarit daudz laba. Ar mēli mēs pārliecinajam, ar to mēs pienesam Dievam lūgšanas un pateicibas, ar to ari mēs izsakam dārgas domas par Pestitaja mīlestibu. Caur runas dāvanas pareizu lietošanu kolportieŗis var kaisit daudzu sirdīs dārgo patiesibas sēklu. Z., 288-291.

Vajadzigs grāmatu pamatigi pazīt.

Mūsu kolportieŗiem vajadzetu pamatigi pazīt grāmatu, kuŗu tie izplata, un būt spējigiem vērst ļaužu uzmanibu uz viņas svarigakām nodaļam.

Mazu rakstu kolportieru darbs.

Grāmatu kolportieŗim vajadzetu ņemt sev līdz traktatus, brošuras un mazakas grāmatas, lai varetu pasniegt tiem, kas nav spējigi no- [97] pirkt lielakās grāmatas. Tādā kārtā patiesiba var atrast ieeju daudz mājās.

Pieklājiga izturešanās.

Personas ar rupju un savadu izturešanos nav priekš šī darba. Tikai tādiem vīriem un sievam būs panākumi, kam ir pieklājibas jūtas, laba uzvešanās, ass skats, cilvēku pazīšana un kas pazīst dvēseļu vērtibu.

Pacildinošs darbs.

Kolportieŗa darbs ir pacildinošs un kolportieŗim būs panākumi, ja viņš ir uzticigs, nopietns un pacietigs un izturigi turpinā iesākto darbu. Viņam jabūt ar visu sirdi pie darba. Viņam agri jaceļas un cītigi jastrādā un pa-reizi jaizlieto spējas, kuŗas Dievs tam devis. Viņam jamācas sastapt gŗūtibas, kuŗas viņš uzvarēs, kad viņš tām izturigi stāsies pretī. Strādnieks var pastāvigi augt un attīstit samērigu raksturu. Lieli raksturi top veidoti caur maziem darbiem un pūlem. H. 17.

Pa diviem.

Kolportieŗus vajadzetu izsūtit pa diviem; nepiedzīvojušus strādniekus jaizsūta ar tādiem, kam vairak piedzīvojumu, lai pēdejie varetu palīdzet tiem. Tie var kopigi parunaties, kopigi apceret dzīvibas vārdu un kopigi un viens par otru lūgt. Tādā kārtā abi, kā jaunakais, tā vecakais kristigais, saņems Dieva svētibu. H. 16. [98]

Sevišķais darbs.

Kolportieŗiem nevajadzetu izlaist iz prāta, ka grāmatu pārdošana ir taisni tas darbs, kuŗu Kungs no tiem prasa. Tiem vajadzetu pieminet, ka tie ir Dieva kalpi.

Pamāciba.

Ir vajadzigs nenogurstoši pūleties; jadod pamācibas; strādniekiem jaatgādinā darba svarigums. Visiem japiekopj pašaizliedzibas un pašuzupurešanās gars, kādu Pestitajs rādija caur savu priekšzīmi.

Ezajas 6. nodaļa.

Lasat Ezajas 6. nodaļu un liekat pie sirds tur atrodošās mācibas. «Tad es saciju: Vai man! jo man jaiet bojā, jo es esmu vīrs nešķīstām lūpam un dzīvoju starp ļaudim, kam nešķīstas lūpas; jo manas acis redzejušas ķēniņu, Kungu Cebaot! Tad viens no zeraviem atskrēja pie manis, un viņa rokā bija degoša ogle, ko viņš ar stangam bija ņēmis no altaŗa. Un viņš ar to aizskāra manu muti un sacija. Redzi, sī tavas lūpas aizskārusi, tā tavs noziegums no tevis atņemts un tavi grēki salīdzinati. Un es dzirdeju Kunga balsi sakam: Ko es sūtišu un kas mums ies? Tad es saciju: «Redzi, še es esmu, sūti mani.» Ezaj. (6, 5-8.)

Kam pazemigas sirdis.

Kungs grib, lai pie šī darba ņemtu dalibu daudzi, kas ir svētijušies, kuŗu sirdis ir paze- [99] migas un kas ļauj sevi izlietot visur, kur viņu darbs vajadzigs.

Runajiet skaidri.

Kolportieris, kas var skaidri un noteikti runat par tās grāmatas vērtigumu, kuŗu viņš izplata, atradīs, ka tas viņam daudz palīdz dabut pasūtijumu. Viņam varbūt ir izdeviba lasit priekšā kādu nodaļu, un caur savas balss daiļskanibu un caur savu vārdu uzsvēršanu, viņš aprakstu var tik gaiši attēlot savam klausitajam, itkā tas būtu īsteniba.

Nepieciešama īpašiba.

Katrā darba nozarē ir ļoti noderigas spējas runat skaidri un gaiši, pilnos toņos un daiļskanigos vārdos; tiem, kas grib tapt par sludinatajiem, evanģelistiem, bibeles strādniekiem un kolportieŗiem, vajadzetu šīs spējas izkopt. Tiem, kas domā iestāties šinīs darba nozarēs, vajadzetu tikt pamācitiem balsi izlietot tā, ka, kad tie runā uz ļaudim par patiesibu, paliktu noteikti labs iespaids. Patiesiba nedrīkst ciest no nepilnigas izrunas.

Pieminiet, ka jūs esiet Dieva līdzstrādnieki.

Atrazdamies starp neticigiem, neesiet neapdomigi vārdos, jo viņi skatās uz jums kā uz priekšzīmi. Pārdomajat pamācibas, kuŗas tika dotas Aarona dēliem Nadabam un Abijam. Viņi «nesa svešu uguni Kunga priekšā, ko viņš tiem nebija pavēlejis.» Tie ņēma parastu [100] uguni un lika to uz saviem kvēpinamiem traukiem. «Tad uguns izgāja no Kunga un tos aprija, un tie nomira Kunga priekšā. Un Mozus sacija uz Aaronu: «Tas ir, ko Kungs ir runajis, sacidams: Iekš tiem, kas manim tuvu, es tapšu svētits un visu ļaužu priekšā es tapšu godinats.» 3. Moz. 10, 1-3. Kolportieŗiem vajadzetu pieminet, ka viņi ir Dieva līdzstrādnieki glābt dvēseles un ka viņa svētā darbā tie nedrīkst pielaist neko zemu un nekrietnu. Prātam jabūt pilditam ar šķīstām, svētām domam un vārdiem jabūt labi izmekletiem. Nekaitiet sava darba sekmem, izrunajot vieglprātigus, neapdomatus vārdus. H. 22-24.

Stāstiet tiem vienkāršibā.

Vīri un sievas klīst pa maldu tvaikiem un miglu. Tie labprāt gribetu zinat, kas ir patiesiba. Pastāstiet tiem to nevis augsti skanošos vārdos, bet ar Dieva bērnu vienkāršibu.

Pazemiga lūgšana.

Satans ir uz jūsu pēdam. Viņš ir viltigs pretinieks, un naidigais gars, kuŗu jūs sastopat savā darbā, ir iedots no viņa. Tie, kas no viņa ir pārvalditi, teic pakaļ viņa vārdus. Ja no viņu acim varetu atvilkt plīvuri, tad tie redzetu, ka satans pieliek visus savus spēkus, lai tos novestu no patiesibas un iegūtu priekš sevis. Izglābt dvēseles no viņa varas var vieglak caur pazemigu lūgšanu, nekā caur daudz vārdiem bez lūgšanas. [101]

Paceļat savu dvēseli.

Strādniekiem vajadzetu pastāvigi turet savu dvēseli lūgšanā paceltu uz Dievu. Strādnieki nekad nav vieni. Ja tiem ir tiesiba uz Dievu, ja tie atzīst, ka viņiem ir uzdots darbs dot cilvekiem gaismu par bibeles patiesibam, tad Kristus pastāvigi būs pie tiem. H. 41.

Kolportieŗu darbs ir sagatavošanās uz sludinataja amatu.

Šinī darbā ir vairak gŗūtibu, kā kaut kādā citā; bet pie tam iegūtas mācibas, godprātiga uzvešanās un pieklājiba darīs jūs spējigus priekš citiem derigiem laukiem, kuŗos jūs varat palīdzet dvēselem. Kas neko nemācās, kas, tuvojoties ļaudim, ir nepiesardzigi un skarbi, tie, iestājoties sludinataja amatā, parāditu sa-tiksmē ar dvēselem to pašu pieklājibas un izveicibas trūkumu. H. 43.

Lūdziet ar ģimenem.

Iegādajot ģimenēs mūsu laikrakstus, runajot un lūdzot ar tām un priekš tām, tiek darits misijas darbs, kas sagatavo vīrus un sievas uz dvēseles gana darbu.

Caur kolportešanu ar evanģelija rakstiem jauni vīri tiek labaki sagatavoti priekš sludinataja darba, kā caur vairakgadigu skolas apmeklešanu. Kas sagatavojas priekš sludinataja darba, tas nevienā citā nodarbošanā nemantos tik daudz derigu piedzīvojumu, kā kol-portieru darbā. [102]

Kas skatas tikai uz pelņu.

Bet daudzi kolportieŗu darbā ļaujas pavedinaties pārdot grāmatas un bildes, kas neko nesatur par mūsu ticibu un nedod pārdevejam gaismas. Tie to dara tapēc, ka tā tiem ir lielakas izredzes iegūt naudu, nekā caur bibeles darbu. Šīs personas neiegūst sevišķas spējas priekš evanģelija darba. Tie neiegūst piedzīvojumus, kas tos daritu derigus priekš darba. Tie nemācas nest nastu par dvēselem un nemanto nekādus piedzīvojumus, kā vissekmigaki var mantot dvēseles. Tie palaiž gaŗam laiku un izdevibas.

Pasauligs raksturs.

Tādus Dieva Gars mitejas pārliecinat, viņu raksturs top pasauligs un tie aizmirst, cik daudz tie paradā Kungam, kas priekš tiem nodeva savu dzīvibu. Tie lieto savus spēkus priekš pašu pašmīligiem mērķiem un liedzas strādat Kunga vīnkalnā. H. 44. 45.

Ne visi vienu grāmatu.

Tika ieteikts, ka vislabakais paņēmiens ir, ka visi kolportieŗi vienā laikā strādā ar vienu un to pašu grāmatu. Ari pat ja to varetu izdarit, tas nebūtu gudri un ieteicami. Vienu grāmatu vien nevajadzetu izplatit un to ieteikt, itkā ta apmierinatu visas šī laika prasibas. Ja Kungam ir gaisma priekš saviem ļaudim, kuŗa dažadā veidā atrodas dažadās grāmatās, kurš tad var iedrošinaties uzcelt robežas, tā kā gai- [103] sma nevar izplūst pa visu pasauli? Kungs grib, lai mūsu brāļi liek planus, ka gaisma, kuŗu viņš devis, nepaliek apslēpta mūsu apgādibas namos, bet spīdetu tāli visapkārt, apspīdot visus, kas to grib pieņemt.

Nepareizi pamatlikumi.

Ja mūsu kolportieŗi ir pārņemti no laicigas pelņas gara, ja tie izplata grāmatu, ar ko tie visvairak var nopelnit, un citas grāmatas, kas vajadzigas ļaudim, atstāj neievērotas, tad es jautaju: Kādā ziņā viņu darbs ir misijas darbs? Kur ir misijas gars, pašuzupurešanās gars? Veikla, godiga kolportieŗa darbs līdzinajās sludinataja darbam. Vaj tādā gadijumā kolportieŗis lai jūtas svabadaks par sludinataju, rīkoties aiz pašmīligiem iemesliem? Vaj viņš drīkst būt neuzticigs misijas darba pamatlikumiem un pārdot tikai tādas grāmatas, kas ir vislētakās un visvieglak pārdodamas un necensties ļaudim likt priekšā tās grāmatas, kas tiem dod visvairak gaismas — tapēc, ka viņš tādā kārtā nopelna sev vairak naudas? Iekš kam tādā gadijumā parādas misijas gars? Vaj šis darbs tad nezaudē savu nozīmi? Kapēc nepaceļas neviena balss, lai pārlabotu tādus apstākļus?

Laikraksti, traktati un brošuras.

Nevienam kolportieŗim nevajadzetu grāmatu, ar kuŗu viņš strādā, turet augstaku par citām, kuŗas ari satur patiesibu priekš šī laika. [104] Ja mūsu kolportieŗi strādatu tikai ar vienu grāmatu un sakopotu savas spējas pie tās, tad darbs netiktu izdarits saskaņā ar Dieva planu. Visi cilveki nav vienadi, un kas priekš viena ir īsta bariba, tas priekš otra nemaz nav pievilcigs; tapēc ļaudim vajadzetu nest grāmatas, kas apraksta šī laika sevišķos patiesibas punktus no dažadām pusem. Grāmatu izvēlē kolportieŗim ir vajadziga gudriba. Nevienam, kas strādā priekš Dieva, nevajadzetu tapt šaursirdigam jeb īsredzigam. Kungam ir daudz ieroču, caur kuŗiem viņš grib darboties. Ja viena grāmata tiek tureta augstak par otru, tad var gadities, ka tiek palaists gaŗam taisni tas darbs, caur kuŗu ļaudim vislabak būtu pasniegta gaisma. Nav vajadzigs salīdzinat dažadas grāmatas un apspriest, kuŗa no tām vislabaka. Dievam ir vieta priekš visām balsim un visām spalvam, kuŗas viņš iespaidojis liecinat par viņu. Dažiem būs gŗūti saprast mūsu lielās grāmatas un patiesiba tos apgaismos daudz vieglak, kad ta viņiem tiek attēlota vienkāršaki. Darba vaditajiem vajadzetu iedrošinat vājos un parādit vienadu līdzjūtibu pret visiem darbiniekiem, kas saga-tavo ļaudis uz Kunga dienu. Dažiem laikraksti un traktati būs noderigaki par grāmatam. Laikraksti, traktati un brošuras par bibeles mācibam visi pelna ievēribu kolportieŗu darbā, jo tie ir kā mazi ķīļi, kas atveŗ ceļu lielakām grāmatam. H. 50-52. [105]

Esat derigi.

Kad jūs dzīvojat pie ļaudim, tad ņemat dalibu pie mājas nastam. Esat pakalpigi kaut ar ūdeņa pienešanu. Palīdzat piekusušam nama tēvam vieglos mājas darbos. Padzīvojaties ar bērniem. Esat ievērigi. Strādajiet pazemigi, un Kungs strādās kopā ari jums. R. 11. nov. 1902.

Ļaut darboties Garam.

Evanģelistiem, kas kolportē, vajadzetu pilnigi nodoties Dieva Garam un ļaut tam pie sevim darboties. Caur nerimstošu lūgšanu viņiem vajadzetu iegūt spēku, kas nāk no Dieva, un vajadzetu dzīvā ticibā paļauties uz viņu. Viņa lielais un varenais iespaids būs ar katru patiesigu, ticigu strādnieku. Z. 2, 295.

Mūsu darbs.

Mēs ātri tuvojamies galam. Mums vajadzetu cītigi iespiest un izplatit grāmatas un citus rakstus, kas satur šī laika patiesibas. T. VIII., 89.

Kuŗu Dievs var lietot.

Kad Dievs izredz vīrus un sievas priekš sava darba, tad viņš neskatas, vaj tie ir izglītoti, daiļrunigi vaj bagati. Viņš jautā: Vaj tie dzīvo tik pazemigi, ka es tiem varu mācit savus ceļus? Vaj es varu savus vārdus likt viņu mutē? Vaj tie mani pareizi attēlos?

Dievs var taisni katru cilveku izlietot tik [106] lielā mērā, kādā viņš var savu Garu dot viņa dvēseles dievnamā. Darbs, ko tas padarīs, atstaros dievigu līdzibu. Kā savu apstiprinašanas rakstu pasaulei, Dieva kalpiem vajadzetu nest pie sevis neizdzēšamas zīmes no Dieva nepaejošiem pamatlikumiem. T. VII., 144.

Kopā ar enģeļiem.

Kas darbojas citiem par labu, tas strādā kopā ar debesu enģeļiem, kuŗi to pastāvigi pavada un bez mitešanās tam kalpo. Gaismas un spēka enģeļi ir vienmēr tuvu tos pasargat, iepriecinat, dziedinat, pamācit un sajūsminat. Tas var panākt visaugstako izglītibu, visīstako uzvešanos smalkumu, viscēlaku darbu, kas vien cilvecigām būtnem ir panākams. D. 443, 444.

Dziedašana un lūgšana.

Evanģelija darbu strādajošam kolportieŗim, kuŗa sirds ir pildita ar Svētu Garu, ir daudz brīnišķu izdevibu darit labu. Mīliga un vienkārša patiesibas nešana no mājas uz māju stāv saskaņā ar pamācibu, kuŗu Kristus deva saviem mācekļiem, kad viņš tos izsūtija pirmā misijas ceļojumā. Daudzi tiks aizsniegti caur slavas dziesmam un pazemigām, sirsnigām lūgšanam. Pie tam Dieva kalps iespiedīs sirdīs pārliecibu. Kristus apsola: «Es esmu pie jums ik dienas.» Kad mums ir apsolita tāda palīga pastāviga klātbūtne, tad varam iet pie darba, pilditi ar ticibu, ceribu un dūšu. [107]

No pilsētas uz pilsētu.

No pilsētas uz pilsētu, no zemes uz zemi mums janes rakstus, kas satur apsolišanas par Kristus drīzu atnākšanu, Šos rakstus japārtulko katrā valodā, jo evanģelijam jatiek sludinatam visai pasaulei. Katram strādniekam Kristus apsola dievigu palīdzibu, kas darīs viņa darbu sekmigu. T. IX, 34.

Izplatiet rakstus.

2. martā 1907. g. naktī man tika daudz kas rādits par vērtibu, kāda ir mūsu rakstiem, kas satur tagadejo patiesibu. Man tika ari rādits, cik maz mūsu brāļi un māsas pa draudzem pūlas tos plaši izplatit.

Ļaunas varas.

Man vairakkārt tika rādits, ka mūsu spiestuves presem tagad jadarbojas, lai izplatitu gaismu un patiesibu. Pasaules baznicās tagad ir garigas tumsibas laiks. Nejēdziba dievigās lietās ir apslēpuse no cilveku skatiem Dievu un patiesibu. Ļaunā varas savienojas. Satans apsola saviem līdzstrādniekiem, ka viņš izdarīs tādu darbu, kas saistīs pasauli. Kamēr viena daļa no draudzes nedarbojas, tikmēr satans un viņa pulki darbojas rosigi. Vārda kristigajo baznicas neatgriež pasauli, jo tās ir saģiftetas no pašmīlibas un lepnuma un tām pašām pie sevis japiedzīvo Dieva atgriezdama spēku, pirms tās var vest citus pie šķīstaka mērķa. T. IX, 65. [108]

Kamēr vēl parbaudišanas laiks.

Kamēr vēl pārbaudīšanas laiks, tikmēr kolportieŗiem būs izdeviba strādat. Kad reliģiskas savienibas apvienosies ar pāvestibu, lai apspieztu Dieva ļaudis, tad apvidi, kur valda reliģijas brīviba, tiks atvērtas caur evanģelistisku kolportažu. Kad kādā vietā vajašana top gŗūta, tad evanģelija strādniekiem jaiztu-ras tā, kā Kristus to nosacijis: «Kad tie jūs vajā vienā pilsētā, tad bēgat uz citu.» Mat. 10, 23. Kad vajašana aizsniegusies līdz turienei, tad ejat uz citu vietu. Dievs savus ļaudis vadīs un darīs tos daudz vietās par svētibu. Ja neizceltos nekādas vajašanas, tad tie netiktu tik tālu izkaisiti, lai pasludinatu patiesibu. Un Kristus paskaidro: «Jūs nebūsiet vēl izstaigajuši Izraeļa pilsētas, tiekams Cilveka-Dēls nāks. Līds kamēr debesīs tiks sacits: «Ir piepildits!» vienmēr būs vietas, kur var strādat, un sirdis, kas gatavas pieņemt vēsti. T. VI, 478.

Grāmatas un laikraksti.

Lielo, brīnišķo pēdejo evanģelija vēsti tagad javeicinā, kā nekad agrak. Pasaulei jasaņem patiesibas gaismu caur evanģelizedamo vārdu mūsu grāmatās un laikrakstos. Mūsu rakstiem vajadzetu rādit, ka visu lietu gals ir tuvu. Man jasaka mūsu apgādniecibam: Spraužat savu mērķi augsti, spraužat to augstaki. Pasludinajiet trīskārtigo enģeļu vēsti, lai visa pasaule to var dzirdet. Liekat pasau- [109] lei redzet, ka še ir tie, kas tur Dieva baušļus un Jezus ticibu! Par. 14, 12. Mūsu rakstiem jasniedz vēsti par liecibu visai pasaulei.»

Grāmatas par bibeles patiesibam.

Mūsu strādniekus vajadzetu paskubinat vērst savu galveno uzmanibu uz grāmatam, kas satur mūsu ticibas pierādijumus, atrodošos Svētu Rakstu mācibās, un kas sagatavo tādus ļaudis, kas stipri pastāvēs mums priekšā esošos kārdinašanas laikos. Ja mēs lūgdami pamācot bibeles mācibu un saprātigi izlietojot mūsu rakstus, esam veduši ļaudis pie patiesibas atzīšanas, tad mums tos jaattīsta par strādniekiem vārdā un mācibā. Mums tos japaskubinā izplatit grāmatas par bibeles mācibam, grāmatas, kas sagatavos ļaudis pastāvet, apjostiem ap gurniem ar patiesibu un ar degošām svecem rokā.

Sludinajiet caur grāmatam un laikrakstiem.

Mēs gandrīz esam gulejuši, kas attiecas uz darbu, ko var padarit ar labi izstrādatas literaturas izplatišanu. Mums tagad jasludinā vārds ar apziņu un saprātigi lietojot laikrakstus un grāmatas, lai pasaule varetu sa-prast vēsti, ko Kristus deva Jānim uz Patmos salas. Lai katrs cilveks, kas atzīst Kristu, apliecinatu: «Visu lietu gals ir pienācis tuvu, gatavojaties satikt savu Dievu!»

Mūsu rakstiem janonāk visur.

Mūsu rakstiem vajadzetu nonākt visur. Izdodiet tos daudzās valodās. Trīskārtigai en- [110] ģeļu vēstij jatiek pasludinatai caur šo līdzekli, kā ari caur dzīviem lieciniekiem. Uzmostaties jūs, kas ticiet šī laika patiesibai. Tagad jums ir pienākums izlietot visus iespējamos līdzekļus, lai palīdzetu sludinat patiesibu tiem, kas to pazīst. Daļu no naudas, kuŗa ienāk caur mūsu rakstu pārdošanu, vajadzetu izlietot pie mūsu ierīcibu uzlabošanas, lai mēs varetu pagatavot vairak rakstus, kas atveŗ akliem acis un irdinā neapstrādato sirdszemi.

Tirgošanas gars.

Viegli var iekļūt tirgošanas garā un tā iegrimt laicigās darišanās, ka Dieva vārda sķīstās un varenās patiesibas netiek izvestas dzīvē. Mīlestiba uz tirgošanos un pelņa ņem arvien vairak virsroku. Mīļie brāļi, gādajiet, ka jūsu sirdis patiesi būtu atgrieztas. Šodien, kad «patiesiba klūp uz ielas un skaidriba netiek iekšā» (Ezaj. 59, 14) ir vajadzigs saprast mūsu pienākumus vairak kā jebkādā citā laikā. Satans ir nonācis ar lielu varu un darbojas ar visadām pievilšanam uz netaisnibu pie tiem, kas iet pazušanā. Visu, ko var satrīcinat, tas tiks satrīcinats, bet kas ir nesatrīcinams, tas pastāvēs. Kungs atnāks ļoti drīz un mēs iestājamies bēdu laikā. Satana spēki, lai gan neredzami, darbojas pie cilveku dzīvibu iznicinašanas. Tomēr ja mūsu dzīviba ir apslēpta ar Kristu iekš Dieva, tad mēs piedzīvosim viņa zēlastibu un pestišanu. Kristus nāks uzcelt uz šo zemi savu valstibu. Kaut mūsu mēles būtu [111] svētitas un izlietotas priekš viņa pagodinašanas. Strādasim kā nekad agrak. Mes tiekam paskubinati pastāvet laikā un nelaikā. 2. Tim. 4, 2. Mums jagādā, ka būtu iespējams pasludinat patiesibu. Mums vajadzetu izlietot katru izdevibu vilkt dvēseles pie Kristus.

Runajiet par Pestitaja mīlestibu.

Mums jabūt atgrieztiem un mūsu dzīvei jabūt svētitai, lai pasludinatu patiesibu, kāda ta ir iekš Jezus. Strādajot pie mūsu rakstu izplatišanas mēs ar siltu, priecigi pukstošu sirdi varam runat par Pestitaja mīlestibu. Vienigi Dievam ir vara piedot grēkus. Ja mēs neatgrieztajiem šo vēsti nepasludinam, tad mēs caur savu nolaidibu varam būt vainigi pie viņu pazušanas. Mūsu rakstos ir attēlotas svētigas, pestošas bibeles patiesibas. Ir daudzi, kas varetu palīdzet pārdot mūsu laikrakstus. Kungs mums visiem uzsauc, lai mēs censtumies glābt pazudušas dvēseles. Satans ir pie darba, ja iespējams pievilt pat izredzetos, un mums ir pienācis laiks modrigi darboties. Mūsu grāmatas un laikrakstus vajadzetu darit pieietamus ļaužu ievēribai. Evanģeliju par tagadejo patiesibu vajadzetu nekavejoši pasludinat mūsu lielās pilsētās. Vaj mums nevajadzetu pamosties uz mūsu pienākumu? T. IX, 61-63.

Jauni brīvprātigie.

Kristus izlaiž uzsaukumu pēc jauniem ļaudim, kas brīvprātigi grib nest pasaulei patie- [112] sibu. Ir vajadzigi vīri ar garigu stingrumu, vīri, kas visur, kur tie atrodas, atrod darbu, tapēc ka tie to meklē. Draudzei ir vajadzigi vīri, kas dod viņas rindam dūšu, vīri priekš ši laika, kas var cīnities ar maldibam, vīri, kas ar svaigu dedzibu atdzīvinā nedaudzu strādnieku gurdenās pūles, vīri, kuŗu sirdis ir sasilditas no kristigas mīlestibas un kuŗu rokas ir čaklas darit sava Mācitaja darbu. H. 21.

Pastāviga paļāviba uz Dievu.

Kad strādnieki pastāvigi paļausies uz Dievu un vienmēr dzīvos pašaizliedzigi, tad tie nezaudēs dūšu. Tie nesūdzesies. Tie pieminēs, ka visur ir dvēseles, kuŗas Kungs vēlas iegūt un kuŗas satans cenšas novest grēku kalpibā un Dieva baušļu nicinašanā. H. 22.

* * * * *