KOLPORTÖR EVANGELISTEN

Ellen G. White

Copyright © 2013, Ellen G. White Estate, Inc.

Innehållsförteckning

Information about this Book

Kapitel 1—Kolportörsarbetets betydelse.

Kapitel 2—Betingelserna för att bliva Kolportör.

Kapitel 3—Återupplivandet av Kolportörsarbetet.

Kapitel 4—Inflytandet av våra tryckalster.

Kapitel 5—En Kallelse till Kolportörer.

Kapitel 6—Ett upprop till missionsarbete.

Kapitel 7—Kolportörsarbetets behov.

Kapitel 8—Kolportören och bibelarbetet.

Kapitel 9—Finansfrågan.

Kapitel 10—Sanningens Kraft att överbevisa och omvända själar.

Kapitel 11—Förenade ansträngningar.

Kapitel 12—Lättsinnig och nervspännande läsning.

Kapitel 13—Priset på vår litteratur.

Kapitel 14—Våra böcker skola säljas och läsas.

Kapitel 15—Valda stycken.

Information about this Book

Overview

This eBook is provided by the Ellen G. White Estate. It is included in the larger free Online Books collection on the Ellen G. White Estate Web site.

About the Author

Ellen G. White (1827-1915) is considered the most widely translated American author, her works having been published in more than 160 languages. She wrote more than 100,000 pages on a wide variety of spiritual and practical topics. Guided by the Holy Spirit, she exalted Jesus and pointed to the Scriptures as the basis of one’s faith.

Further Links

A Brief Biography of Ellen G. White

About the Ellen G. White Estate

End User License Agreement

The viewing, printing or downloading of this book grants you only a limited, nonexclusive and nontransferable license for use solely by you for your own personal use. This license does not permit republication, distribution, assignment, sublicense, sale, preparation of derivative works, or other use. Any unauthorized use of this book terminates the license granted hereby.

Further Information

For more information about the author, publishers, or how you can support this service, please contact the Ellen G. White Estate at mail@whiteestate.org. We are thankful for your interest and feedback and wish you God’s blessing as you read.

Kapitel 1—Kolportörsarbetets betydelse.

Kolportörsarbetet är, när det utföres på rätt sätt, ett missionsarbete av första ordningen, och det är det bästa och mest framgångsfulla sättet att nå människorna med de viktiga sanningar, som tillhöra vår tid. Predikoverksamhetens betydelse är obestridlig; men många, som hungra efter livets bröd, ha icke förmånen att få höra ordet genom Herrens befullmäkligade predikanter. På grund härav är det nödvändigt, att vår litteratur blir vitt spridd. Härigenom skall budskapet nå dit, som predikanten ej kan komma, och mångas uppmärksamhet skall riktas på de viktiga händelser, som stå i förbindelse med avslutningsscenerna av denna världens historia.

Förordnat av Gud.

Gud har förordnat kolportörsarbetet som ett medel till alt framhålla för människorna det ljus, som våra böcker innehålla; och vikten av att så hastigt som möjligt bringa dem dessa böcker, som äro så nödvändiga för deras and-liga fostran och upplysning, bör inskärpas hos kolportörerna. Detta är just det arbete, som Herren önskar, att hans folk skall utföra i denna tid. Var och en, som inviger sitt liv till Guds tjänst för att arbeta som kolportör, hjälper till att delgiva världen det sista varningsbudskapet. Vi kunna icke akta detta arbete [6] för högt; ty många skulle aldrig få höra varningsbudskapet, om det icke skedde genom kolportörens bemödanden.

Böckerna tagas ned från hyllorna.

Det är sant, att somliga av dem, som köpa böcker, skola lägga dem på hyllan eller på bordet i det bästa rummet och sällan se i dem. Herren har dock omsorg om sin sanning, och den tid skall komma, då dessa böcker skola framtagas och läsas. Sjukdom och olycka kunna inträda i hemmet, och genom den sanning, som dessa böcker innehålla, sänder Gud oroliga hjärtan frid, hopp och vila. Hans kärlek uppenbaras för dem, och de ledas till att förstå värdet av att hava fått sina synder förlåtna. På detta sätt samarbetar Herren med sina självförsakande arbetare.

Bön med människorna.

Det finnes många, som på grund av fördom aldrig skulle söka lära känna sanningen, omden ej bringades in i deras hem. Kolportören bör söka finna sådana själar och vägleda dem. Det är en gren av missionsarbete, som består i att gå från hus till hus och besöka människorna, och detta kan han utföra med bättre resultat än någon annan. Han kan bliva bekant med människorna och lära förstå deras verkliga behov; han kan bedja med dem och hänvisa dem till det Guds Lamm, som borttager världens synd. På detta sätt skall vägen öppnas för det för denna tid särskilt gällande budskapet, så att det kan finna tillträde till deras hjärtan. [7]

Änglars vägledning.

Ett stort ansvar vilar på kolportören. Han bör gå till sitt arbete beredd att förklara skriftens ord. Om han, då han reser från plats till plats, sätter sin lit till Herren, skola Guds änglar följa honom och giva honom sådana ord att tala, som skola bringa många själar ljus, hopp och mod.

Ett Guds verk.

Kolportören bör komma ihåg, att han har till-fälle att så vid alla vatten. Han bör komma ihåg, alt när han säljer de böcker, som bringa kunskap om sanningen, utför han Guds verk, och att varje gåva skall brukas till att förhärliga Guds namn. Gud skall vara med var och en, som söker förstå sanningen, så att han klart kan framställa den för andra. Gud har talat tydligt och klart: ”Anden och bruden säga: Kom. Och den som hör det, han säge: Kom” (Upp. 22: 17). Vi böra utan uppskov giva dem undervisning, som äro i behov därav, så att de kunna komma till kunskap om sanningen, sådan den är i Jesus.

Hundra där det finnes en.

De förlorade fåren från Guds fårahus äro skingrade överallt, och det arbete, som skulle utföras för dem, försummas. På grund av det ljus, som givits mig, vet jag, att där det nu finnes en kolportör på fältet, borde det vara hundra. Kolportören borde uppmuntras till att taga fatt på detta arbete, icke för att sprida berättelseböcker utan för att giva världen de [8] böcker, som innehålla den betydelsfulla sanningen för vår tid.

Själar omvända.

Låt kolportören gå ut med Herrens ord, erinrande sig att de, som lyda Guds bud och lära andra att lyda dem, skola bliva belönade genom att se själar omvända; och en i sanning omvänd själ skall bringa andra till Kristus. På detta sätt skall arbetet utsträckas till nya arbetsfält.

Väktare och sändebud.

Tiden har kommit, då ett stort arbete bör utföras av kolportörerna. Världen sover, och såsom väktare skola de ringa i varningens klockor för att väcka de sovande, så att de inse sin fara. Församlingarna känna icke sin besökelsetid. Ofta kunde de bäst lära känna sanningen genom kolportörernas bemödanden. De som gå ut i Herrens namn, äro hans sändebud, som skola giva de i mörker och villfarelse inneslutna folkskarorna det glada budskapet om frälsning i Kristus genom lydnad för Guds lag.

Samarbete med predikanten.

Jag har blivit undervisad om, att även på sådana platser, där folket delgives budskapet genom predikanten, bör kolportören utföra sitt arbete i förening med dennes verksamhet; ty om ock predikanten troget framhåller budskapet, äro människorna icke i stånd att fatta allt. Det tryckta ordet är därför nödvändigt, icke blott för att uppväcka dem till att inse vikten av den närvarande sanningen, utan även för att göra [9] dem in rotade och grundade i sanningen och be-lästa dem emot bedrägliga villfarelser. Tidningar och böcker äro medel i Herrens hand till att fortfarande framhålla budskapet för denna tiden för människorna.

I att upplysa och befästa själar i sanningen skall våra skrifter utföra ett långt större arbete an det, som kan fullbordas allenast genom ordets muntliga förkunnelse. De tysta budbärare, som genom kolportörens bemödande vinna inträde i människornas hem, skola i varje hänseende bidraga till att stärka evangeliets muntliga förkunnelse; ty den helige Ande skall utöva sitt inflytande på sinnena under det människorna läsa böckerna, alldeles på samma sätt, som den utövar sitt inflytande på dem, som lyssna till ordets förkunnelse. Samma tjänande änglar, som ledsaga predikanten i hans arbete, vaka även över de böcker, som innehålla sanningen. — ”Testimonies”, band 6, sid. 313—316.

Liksom Gud välsignar predikanten och evangelisten i deras ihärdiga bemödanden att framhålla sanningen för folket, skall han även välsigna den trofaste kolportören. — ”Testimonies”, band, 6, sid. 340.

Den ödmjuke, flitige arbetaren, som beredvilligt följer Guds kallelse, kan vara förvissad om Guds bistånd. Att känna bördan av ett så stort och heligt ansvar är i och för sig upplyftande och förädlande för karaktären. Det väcker de ädlaste andliga krafter till liv, och deras fortsatta övning stärker och renar hjärta och sinne. Inflytandet på ens eget liv såväl som på andras är oberäkneligt.

Det kan hända, att tanklösa åskådare icke uppskatta ditt arbete eller förstå dess betydelse. [10] Kanske betrakta de det som förspilld möda, en otacksam uppgift, en onödig självuppoffring. Men en Jesu tjänare ser på det i korsets ljus. Han betraktar sin självförsakelse såsom ganska obetydlig i jämförelse med det, som hans älskade Herre och Mästare måste genomgå, och han gläder sig över att kunna vandra i hans fotspår. Framgången i arbetet bringar honom den renaste glädje och den rikaste belöning för elt liv av tålmodigt arbete. — ”Testimonies”, band 6, sid. 340. [11]

Kapitel 2—Betingelserna för att bliva Kolportör.

Då kolportering med våra böcker är ett mis-sionsarbete, bör det utföras i missionssyfte. De som väljas till kolportörer, böra vara män och kvinnor, som känna behov av att tjäna, och vilkas mål icke är att uppnå egen fördel, utan all giva människorna upplysning. Allt vårt tjänande bör gå ut på att ära och förhärliga Gud och bringa sanningens ljus till dem, som sitta i mörker. Själviska bevekelsegrunder, vinningslystnad, ärelystnad eller önskan att uppnå en framskjuten ställning, böra icke ens nämnas ibland oss.

Varför misslyckanden förekomma.

Kolportörerna behöva en daglig omvändelse, på det alt deras ord och handlingar må vara en livets lukt till liv och kunna utöva ett frälsande inflytande. Orsaken till, att så många misslyckats i kolportörsarbetet, är den, att de icke varit verkliga kristna, de ha icke känt omvändelsens kraft. De ha haft teori om hur arbetet skulle utföras, men de ha icke känt sitt beroende av Gud.

Tala de ord Gud giver.

Kolportörer! Kommen ihåg, att genom de böcker, I spriden, räcken I icke människorna en [12] bägare, som innehåller Babylons vin — villoläror, som spridas bland konungarna på jorden — utan en bägare, som är fylld med återlösningens dyrbara sanningar. Viljen icke även I dricka därav? Edert sinne skall därigenom bringas till lydnad under Kristi vilja, så att han kan sätta sitt insegel på eder. Genom åskådning skolen I gå från klarhet till klarhet och eder karaktär skall fullkomnas. Herren vill, att I skolen träda fram och tala de ord, som han skall giva eder. Han vill, att I skolen visa att I ansen mänskligheten äga stort värde — den mänsklighet, som blivit köpt med Frälsarens dyrbara blod. Då I fallen på Klippan och bliven krossade, skolen I erfara Kristi kraft, och andra skola erkänna sanningens makt över edra hjärtan.

Till dem, som gå i skola.

Till dem, som bevista en skola för att skickliggöras att på ett bättre sätt utföra Guds verk, vill jag säga: Kommen ihåg, att I blott genom ett dagligt överlämnande åt Gud kunnen bliva själavinnare. Det har funnits sådana, som icke kunnat bevista någon skola, emedan de saknat medel därtill. Men då dessa blevo Guds söner och döttrar, togo de fatt på arbetet, var de än voro, och begynte verka för sin omgivning. Oaktat de saknade den kunskap, som erhålles på skolan, överlämnade de sig åt Gud, och han verkade genom dem. Liksom lärjungarna, som kallades från sina nät att följa Kristus, ha de mottagit dyrbara lärdomar av Frälsaren. De lyssnade till den store Läraren, och den kunskap, som de erhöllo ur skriften, satte dem i [13] stånd att tala till andra om Kristus. Sålunda blevo de i sanning visa, emedan de icke i sina egna tankar voro för visa att emottaga undervisning ovanifrån. Den helige Andes pånyttfödande kraft gav dem praktisk verksamhetsiver, som kunde lända till andras frälsning.

Då det gäller att leda själar till Kristus, är till och med den lärdaste mans kunskap blott dårskap, om han icke har gått i Kristi skola. Gud kan endast samarbeta med sådana, som vilja mottaga inbjudningen: ”Kommen till mig, I alla, som arbeten och ären betungade, så skall jag giva eder ro. Tagen på eder mitt ok och lären av mig, ty jag är saktmodig och ödmjuk i hjärtat; så skolen I finna ro för edra själar. Ty mitt ok är milt, och min börda är lätt” (Matt. 11:28—30).

Rätta principer.

Många av våra kolportörer hava avvikit från rätta principer. Genom begäret att skörda världslig vinst har deras sinne dragits bort från arbetets verkliga mål och den ande, som bör besjäla detsamma. Låt ingen tänka, att skryt skall giva människorna de rätta intrycken. Ett sådant framgångssätt skall icke leda till de bästa eller varaktigaste resultat. Vårt arbete består i att leda människornas sinnen till de högtidliga sanningar, som angå denna tid. Endast då våra hjärtan äro genomträngda av själva anden i de sanningar, som den bok, vi sälja, innehåller, och då vi i ödmjukhet leda människornas uppmärksamhet till dessa sanningar, skall ett verkligt gott resultat följa på våra ansträngningar; ty endast då skall den helige Ande, som överbevi- [14] sar om synd, om rättfärdighet och om dom, närvara och utöva sitt inflytande på hjärtana.

”Våra böcker borde spridas av helgade arbetare, vilka den helige Ande kan använda såsom sina redskap. Kristus är vår duglighet; och vi böra framhålla sanningen i ödmjuk enfald och låta den utsända sin egen ”livslukt till liv”.

Ödmjuk, brinnande bön skall uträtta mer för utbredandet av vår litteratur än den allra dyrbaraste utsmyckning i världen kan göra. Om arbetarna ville rikta sin uppmärksamhet på det, som är sant och levande och verkligt, om de ville bedja om den helige Ande samt genom tron mottaga den och förtrösta på den, så skulle dess kraft utgjutas över dem i rika strömmar och goda och varaktiga intryck skulle göras på det mänskliga hjärtat. Därför, bed och arbeta och arbeta och bed, så skall Herren samarbeta med dig!

Änglarnas medverkan.

Varje kolportör har ständigt behov av änglarnas medverkan; ty han är anförtrodd ett viktigt arbete, som han icke kan utföra i egen kraft. De som äro födda på nytt, som äro villiga att låta sig ledas av den helige Ande och på Kristi eget sätt utföra det de kunna, de som vilja arbeta såsom såge de, hur den himmelska världen iakttager dem, skola bliva ledsagade och undervisade av heliga änglar, vilka skola gå före dem till människornas hem och bereda vägen för dem. En sådan hjälp betyder långt mer än alla de fördelar, som man tror att en dyrbar utstyrsel skall medföra. [15]

Änglarna giva framgång.

Då människorna inse allvaret av den tid, vari vi leva, skola de arbeta såsom inför himmelens Asyn. Kolportören skall taga fatt på spridningen av de böcker, som bringa själen ljus och kraft. Han skall insupa själva den ande, som besjälar dessa böcker och lägga hela sin själ i arbetet att framhålla dem för folket. Hans styrka, mod och framgång äro beroende på hur fullständigt den i böckerna framställda sanningen har vävts in i hans egen erfarenhet och utvecklats i hans karaktär. När hans eget liv blivit på detta sätt omdanat, kan han gå framåt och visa andra den heliga sanning, som blivit honom ombetrodd. Genomträngd av Guds Ande skall han erhålla en djup och rik erfarenhet, och himmelska änglar skola giva honom framgång i arbetet.

En djupare erfarenhet.

Till våra kolportörer, till alla, som Gud har ombetrott gåvor, så att de kunna samarbeta med honom, vill jag säga: Bedjen, ja, bedjen om en djupare erfarenhet! Gån ut med hjärtana upp-mjukade och besegrade genom rannsakandet av de dyrbara sanningar, som Gud har givit oss för denna tid. Drick djupt ur frälsningens källa, så att det i edra hjärtan kan bliva en levande källa, som framväller till vederkvickelse för själar, som äro nära att gå förlorade. Gud skall då giva eder den visdom, som skall skickliggöra eder att på bästa sätt vägleda andra. Han skall göra eder till sina redskap, genom vilka han kan meddela världen sina välsignelser. Han vill [16] hjälpa eder att uppenbara hans egenskaper, då I meddelen andra den visdom och kunskap, som han meddelat eder.

Jag beder till Herren, att han må giva eder förstånd angående denna sak i hela dess längd, bredd och djup, och att I mån känna edert ansvar och uppenbara Kristi karaktär genom en saktmodig och rättskaffens vandel. ”Så skall Guds frid, som övergår allt förstånd, bevara edra hjärtan och edra tankar, i Kristus Jesus” (Fil. 4:7). — ”Testimonies”, band 2, sid. 317 —320.

Försäkran om framgång.

Ett stort och gott arbete skall utföras genom evangelisk kolportage. Herren har utrustat män-niskor med gott sätt och duglighet. De som använda dessa gåvor till hans ära och ståndaktigt förbliva vid de bibliska principerna, skola erhålla framgång. Vi må arbeta och bedja och sätta all vår lit till honom, som aldrig sviker. — ”Testimonies”, band 6, sid. 340.

Kolportören är en evangelii arbetare.

Den duglige, gudfruktige och sanningsälskande kolportören bör högaktas, ty han fyller en livsuppgift, som är jämställd med den, som är evangelii förkunnare ombetrodd. Många av våra unga predikanter och sådana, som bereda sig för predikoämbetet, skulle, förutsatt att de äro verkligen omvända, kunna uträtta mycket gott genom att arbeta på kolportörsfältet. Och genom att gå ut och in bland människorna och erbjuda dem våra skrifter, skola de vinna en [17] erfarenhet, som de icke kunna få endast genom alt predika. I det de gå från hus till hus kunna de samtala med människorna och utbreda Kristi livs vällukt. Genom att sålunda bemöda sig om att välsigna andra, skola de själva bliva välsignade; de skola tillväxa i tron, deras kunskap i skriften skall tilltaga och de skola allt bättre förstå, huru de bäst skola kunna vinna själar för Kristus.

Alla våra predikanter borde vara villiga att föra med sig böcker att sälja, varhelst tillfälle gives. Predikanten kan på sina resor efterlämna en bok i den familj, där han bor, antingen genom att sälja eller giva bort den. Mycket sådant arbete utfördes under budskapets första tid. Predikanter verkade såsom kolportörer och använde de medel, som inkommo genom försäljningen av böckerna, till verksamhetens befrämjande på sådana platser, där hjälp behövdes. Dessa arbetare kunna med förståelse tala om denna metod, ty de hava erfarenhet däri.

Ingen bör tänka, att det nedsätter en predikants anseende att deltaga i kolportörsarbetet och på detta sätt hjälpa till att bringa människorna sanningen. Då han gör detta, arbetar han på samma sätt som aposteln Paulus, vilken säger: ”I veten själva, på vad sätt jag hela tiden, ifrån första dagen då jag kom till provinsen Asien, har umgåtts med eder, huru jag har tjänat Herren i all ödmjukhet, under tårar och prövningar, som hava vållats mig genom judarnas anslag. Och I veten, att jag icke har dragit mig undan, när det gällde något, som kunde vara eder nyttigt, och att jag icke har försummat att offentligen och hemma i husen predika för eder och undervisa eder. Ty jag har all- [18] varligt uppmanat både judar och greker all göra bättring och vända sig till Gud och tro på vår Herre Jesus” (Apg. 20: 18—24). Den vältalige Paulus, för vilken Gud uppenbarade sig på ett så underbart sätt, gick i ett ödmjukt sinne och under många tårar och frestelser från hus till hus.

Tillfälle till verksamhet.

Alla, som önska tillfälle att utföra en sann predikoverksamhet och som utan förbehåll överlämna sig åt Gud, skola i kolportörsarbetet få tillfälle att tala om många ting, som angå det eviga livet. Den erfarenhet, som på detta sätt vinnes, är av stort värde för dem, som bereda sig för predikoverksamhet. Det är den helige Andes bistånd som bereder arbetare, både män och kvinnor, till att bliva själasörjare för Guds hjord. Fyllda av den tanken, att Kristus är deras följeslagare, skola de känna en helig vördnad, en helig glädje mitt under alla bittra erfarenheter och prövningar. De skola lära att bedja, under det de arbeta. De skola bliva övade i tålamod, vänlighet, umgängsamhet och praktisk hjälpsamhet. De skola visa sann, kristlig hövlighet, ihågkommande att Kristus, deras följeslagare, icke kan samtycka till skarpa, ovänliga ord eller känslor. Deras tal skall bliva rent. Talförmågan skall betraktas som en dyrbar gåva, vilken de fått till låns för att med dess tillhjälp utföra ett ädelt och heligt verk. Det mänskliga redskapet skall lära förstå att rätt representera den gudomlige ledsagare, med vilken det står i förbund. Han skall visa respekt och vördnad för den osynlige Helige, emedan han [19] lagit hans ok och framhåller hans rena och heliga vägar. De som tro på denne gudomlige ledsagare, skola utvecklas; de skola beklädas med kraft att framställa sanningens budskap i helig skönhet.

Gå icke över till något annat.

Somliga äro synnerligen lämpliga för kolportörsarbetet och kunna uträtta mera i denna gren av verksamheten än genom att predika. Om Kristi ande bor i deras hjärtan, skola de finna tillfälle att framhålla hans ord för andra och rikta deras uppmärksamhet på de sanningar, som särskilt gälla för denna tid. Det händer, att män, som passa för detta arbete, av en eller annan obetänksam predikant smickras med, att de borde bruka sina gåvor till att predika i stället för att arbeta som kolportörer. På detta sätt bliva de påverkade att söka bevillning till att predika; och just sådana personer, som kunde hava utbildats till goda missionärer för att besöka familjerna i deras hem och tala och bedja med dem, bliva dragna bort ifrån det arbete, för vilket de äro passande, och bliva dåliga predikanter; och det arbetsfält, där så mycket arbete behöver utföras och där så mycket gott kunde uträttas, försummas.

Kolportörsarbetets mångsidighet.

Ordets förkunnelse är ett medel, som Herren förordnat till att utbreda hans varningsbudskap i hela världen. I skriften framställes den trogne läraren såsom en herde för Guds hjord. Han [20] skall respekteras och hans arbete uppskattas. Det sanna läkaremissionsarbetet är förbundet med predikoverksamheten, och kolportörsarbetet är bestämt till att utgöra en del både av läkaremissionsarbetet och predikoverksamheten. Till dem, som deltaga i detta arbete, vill jag säga: När du besöker människorna, så berätta för dem, att du är en missionsarbetare och att du älskar Herren. Sök dig icke bostad på ett hotell, utan tag in i ett privat hem och lär känna familjen. Kristus utsådde sanningens säd, varhelst han gick fram; och såsom hans efterföljare kunnen I vittna om Herren och utföra ett riktigt gott arbete vid familjehärden. Genom att sålunda komma i nära förbindelse med människorna skolen I ofta finna sådana, som äro sjuka och modlösa. Om I hållen eder nära intill Kristus och bären hans ok, skolen I dagligen lära av honom att bringa fridens och tröstens budskap till de sörjande och missräknade, till de missmodiga och till dem, som hava ett förkrossat hjärta. I kunnen hänvisa de modlösa till Guds Ord och frambära de sjuka iriför Herren i bön. När I bedjen, talen då till Kristus såsom till en pålitlig, älskad vän. Iakttag såsom ett Guds barn en mild, frimodig, behagvärdighet. Detta skall värderas.

Enkla behandlingar.

Kolportörer böra vara i stånd till att giva undervisning om, huru de sjuka skola behandlas. De böra lära de enkla reglerna för hygienisk behandling. Då kunna de arbeta såsom läkaremissionärer och hjälpa de lidande både till själ och kropp. Detta arbete borde nu gå framåt [21] i alla delar av världen. Sålunda skulle en mängd människor undfå välsignelse genom Guds tjänares böner och undervisning.

Tala om Kristi kärlek.

Vi behöva lära oss inse kolportörsarbetets be-tydelse såsom ett viktigt medel till att finna dem, som äro i fara, och föra dem till Kristus. Det bör aldrig förmenas kolportörerna att tala om Kristi kärlek, att berätta om sina erfarenheter i sin Herres tjänst. De böra hava frihet till att tala och bedja med dem, som äro vakna. Den enkla berättelsen om Kristi kärlek till människorna skall öppna dörren för dem till och med i de otroendes hem.

Om att hålla bibelläsningar.

Under det kolportören besöker människorna i deras hem, får han ofta tillfälle att läsa ett och annat för dem ur bibeln eller ur andra böcker, som framhålla sanningen. När han finner sådana, som söka efter sanningen, kan han hålla bibelläsningar med dem. Dessa bibelläsningar äro just vad människorna behöva. Gud vill i sin tjänst använda sådana, som visa intresse för förlorade själar. Genom dem vill han meddela ljus till sådana, som äro redo att mottaga undervisning.

Undvik stridsfrågor.

Somliga av arbetarna på kolportörsfältet ha nit, men ”icke visligen”. På grund av deras bristande kunskap, och emedan de utvisat stor [22] böjelse för att uppträda som predikanter eller teologer, har det nästan blivit nödvändigt att göra vissa inskränkningar för våra kolportörer. När Herrens röst ljuder: ”Vem skall jag sända, och vem vill vara vår budbärare?” påverkar den helige Ande hjärtana till att svara: ”Här är jag, sänd mig” (Jes. 6:8). Men kommen ihåg, att det glödande kolet från altaret måste först vidröra edra läppar och borttaga från eder allt orent. Då skola de ord, som I talen, vara visa och heliga ord. Då skolen I förstå, vad I skolen säga öch icke säga. I skolen icke söka framhålla eder egen duglighet såsom teologer. I skolen bliva försiktiga, så att I icke vacken en stridslysten ande till liv eller väcken fördom genom att bringa omtvistade läropunkter på tal. I skolen finna tillräckligt att tala om, som icke skall väcka motstånd, men som skall påverka hjärtat till att längta efter en djupare kunskap i Guds ord.

Redo till försvar.

Herren önskar, att I skolen vinna själar; därför bören I, på samma gång som I icke bören tvinga läropunkter på människorna, ”alltid vara redo att svara var och en, som av eder begär skäl för det hopp, som är i eder” (1 Petr. 3: 15). Varför skullen I frukta? Det enda I haven att frukta för är, att edra ord skola hava en bismak av självgodhet, att I kunnen uttala oöverlagda ord och att edert tal och uppförande icke överensstämma med Kristi exempel. Leven i en oupplöslig förening med Kristus och framhållen sanningen såsom den är i honom. [23]

Andens vägledning.

Hjärtana kunna icke undgå att röras av för-soningens verklighet. Då I lären känna Kristi sakfmodighet och ödmjukhet, skolen I förstå att (ala till människorna, ty den helige Ande skall giva eder de ord, I skolen tala. De som inse nödvändigheten av alt underkasta sig den helige Andes uppsikt, skola skickliggöras att utså en säd, som skall spira upp till evigt liv. Detta är kolportörevangelistens verk. — Testimonies, band 6, sid. 321—325.

Värdefulla böcker, som böra säljas.

Genom det ljus, som blivit mig givet, vet jag, att ”Tankar över Daniels bok och Uppenbarelsen”, ”Den stora striden” och ”Patriarker och Profeter” skola kunna säljas med framgång. De innehålla just det budskap, som människorna böra höra, det särskilda ljus, som Gud har skänkt sitt folk. — ”Special Instruction Regarding Royalties”, sid. 7.

Jag har blivit undervisad om, att de viktiga böcker, vilka innehålla den upplysning, som Gud givit oss angående satans avfall i himmelen, borde få en vidsträckt spridning just nu; ty därigenom skall sanningen vinna insteg i mångas hjärtan. ”Patriarker och Profeter”, ”Tankar över Daniels bok och Uppenbarelsen” och ”Den stora striden” äro mera behövliga nu än någonsin förr. De böra vinna stor spridning; ty de sanningar, de innehålla, skola öppna många blindas ögon... Många av vårt folk ha varit blinda för betydelsen av just de böcker, som äro mest behövliga. Om man gått tillväga med till- [24] börlig takt och insikt vid försäljningen av dessa böcker, så skulle rörelsen för utvidgande och inskärpande av söndagslagar icke nått så långt, som den för närvarande har gjort. — ”Review and Herald”, 16 febr. 1905. [25]

Kapitel 3—Återupplivandet av Kolportörsarbetet.

Betydelsen av kolportörsarbetet står beständigt inför mig. Man har på senare tiden icke lagt den kraft i detta arbete, varmed det en gång utfördes av de kolportörer, som gjorde det till sin uppgift. Kolportörerna ha kallats bort från sitt missionsarbete för att upptaga annat arbete. Detta är icke som det bör vara. Många av våra kolportörer kunna, om de äro i sanning omvända och helgade, utföra ett större arbete i denna gren av verksamheten än i någon annan för att bringa den närvarande sanningen till människorna.

Ljusbärare.

Guds tydliga ord säger oss, att änden är nära. Världen skall varnas, och vi böra nu mer än någonsin vara Kristi medarbetare. Varningsbudskapet har blivit oss ombetrott. Vi skola bringa ljuset ut till världen, genom att vi låta det ljus, som vi mottaga från den stora ljuskällan, utstråla till andra. Alla människors ord och handlingar skola prövas. Låt oss icke hålla tillbaka nu. Det som skall göras för att varna världen, måste ske utan uppskov. Låt icke kol- [26] portörsarbetet bliva vanryktat. Låt de böcker, som innehålla ljuset om den närvarande sanningen, spridas till så många som möjligt.

Utbildning och undervisning.

Ordförandena för våra konferenser och andra i ansvarsfull ställning ha en plikt att utföra härutinnan, så att de olika grenarna av vårt arbete skänkas lika uppmärksamhet. Kolportörer skola utbildas och inövas till att utföra det arbete, som fordras för spridandet av de böcker, innehållande den närvarande sanningen, som människorna behöva. Till detta arbete behövs män med djup kristlig erfarenhet, män med harmoniskt utvecklad intelligens, starka, väluppfostrade män. Herren önskar, att sådana personer, som äro dugliga till att undervisa andra och som hos lovande unga män och kvinnor kunna väcka intresse för denna sak och leda dem till att upptaga kolportörsarbetet och utföra det med gott resultat, skola inträda i kolportörsverksamheten. Några äga den förmåga, utbildning och erfarenhet, som skulle sätta dem i stånd till att undervisa ungdomen i kol-portörsarbetet på ett sådant sätt, att långt mer bleve utfört, än vad som nu är fallet.

Erfarna och oerfarna.

De som förvärvat sig erfarenhet i detta arbete, ha en särskild skyldighet att omhändertaga och undervisa andra. Inöva, inöva, inöva unga män och kvinnor till att sälja de böcker, som Herren genom sin helige Ande har drivit sina tjänare till att skriva. Gud vill, att vi skola [27] vara trogna i att uppfostra dem, som antaga sanningen, så att de komma till att tro med ett bestämt mål för ögonen och med insikt arbeta på Herrens eget sätt. Oerfarna personer böra sättas samman med erfarna arbetare, så att de kunna lära, huru de skola arbeta. De böra allvarligt söka Gud. Sådana kunna utföra ett gott verk i kolportagen, om de vilja lyssna till orden: ”Hav akt på dig själv och på din undervisning” (1 Tim. 4: 16). De som bevisa sig vara verkligen omvända och som upptaga kolportörsarbetet, skola inse, att detta utgör den bästa förberedelse att verka i andra grenar av verksamheten.

Om de, som känna sanningen, ville leva efter den, skulle de finna på sätt att nå människorna, där de äro. Det var på grund av Guds förutseende, som de troende i den första kristna församlingen blevo spridda ut över landet och från Jerusalem kommo till andra delar av världen. Kristi lärjungar kvarstannade icke i Jerusalem eller i närbelägna städer, utan de drogo utom sitt eget lands gränser, ut på de stora allfarvägarna för att söka de förlorade och föra dem till Gud. Den dag som nu är, önskar Herren se sitt verk föras framåt på många platser. Vi må icke inskränka vår verksamhet till endast några få trakter.

Undervisning är nödvändig.

Vi må icke nedslå våra bröders mod och för-svaga deras händer, så att det arbete, som Herren önskar utfört genom dem, bliver ogjort. Använden icke för mycken tid till att utbilda män för missionsarbetet. Undervisning är nöd- [28] vändig, men alla böra ihågkomma, att Kristus är den store läraren och källan till all sann visdom. Låt unga och gamla inviga sig åt Gud, upptaga arbetet och gå framåt och verka i ödmjukhet under den helige Andes ledning. De som bevistat någon skola, böra gå ut på arbetsfältet och i praktiken använda den kunskap, de tillägnat sig. Om kolportörerna vilja göra detta och använda den duglighet, Gud har givit dem, samtidigt som de söka råd hos honom samt förena bokverksamheten med personligt arbete för människorna, så skola deras förmågor genom övning tillväxa, och de skola förvärva sig många praktiska lärdomar, som de omöjligen kunde inhämta på skolan. Den utbildning, de på detta praktiska sätt vinna, kan med rätta kallas en ”högre utbildning”.

Intet högre arbete.

Det gives intet högre arbete än evangeliskt kolportörsarbete; ty därmed följer utövandet av de högsta moraliska plikter. De som sysselsätta sig med detta arbete, behöva ständigt stå under Guds Andes ledning. Det må icke finnas någon strävan efter självupphöjelse. Vad äger väl någon av oss, som han icke mottagit av Kristus? Vi böra älska varandra såsom bröder och uppenbara vår kärlek genom att bistå varandra. Vi böra vara medlidsamma och välvilliga. Vi böra hålla samman och draga i samma rep. Endast de, som leva i överensstämmelse med Kristi bön och tillämpa den i det dagliga livet, skola bestå i den prövning, som skall komma över hela världen. De som upphöja sig själva, ställa sig under satans banér och utsätta sig för hans [29] förförelse. Herrens ord till sitt folk innebär, att vi skola sätta målet för vår levnad allt högre och högre. Så framt vi lyda hans röst, skall han samarbeta med oss, och våra bemödanden skola krönas med framgång. Vi skola i vårt arbete mottaga rika välsignelser ovanifrån och samla oss skatter i himmelen.

Om vi bara kunde inse, vad som väntar oss, skulle vi icke vara så senfärdiga i Herrens verk.

Ansvariga för det vi kunde hava gjort.

Vi leva i sållningens tid, den tid, då allt som kan skakas, skall skakas. Herren skall icke ursäkta dem, som känna sanningen, om de icke i ord och handling lyda hans befallningar. Om vi icke göra några ansträngningar för att vinna själar för Kristus, skola vi hållas ansvariga för det arbete, vi kunde hava utfört men försummat på grund av vår andliga likgiltighet. De som tillhöra Guds rike, må arbeta allvarligt för själars frälsning. De må utföra sin del i att lägga vittnesbördet ombundet och lagen förseglad i lärjungarnas hjärtan (Jes. 8: 16).

Kallade tillbaka till arbetet.

Det är Herrens avsikt, att det ljus, han har givit angående skriften, skall lysa fram i klara, upplysande strålar; och det är våra kolportörers plikt att göra stora, samfällda ansträngningar för att Guds plan skall fullbordas. Ett stort och viktigt arbete ligger framför oss. Själafienden ser det, och han använder varje medel, som står i hans makt, till att förmå kolportörerna att gå över till annat arbete. I detta sakernas tillstånd [30] bör en förändring ske. Gud kallar kolportörerna tillbaka till deras arbete. Han vill hava sådana personer i sin tjänst, som frivilligt inrikta all sin kraft och upplysning på att hjälpa till, där tillfälle gives. Mästaren fordrar, att var och en skall efter bästa förmåga utföra sin del. Vem vill åtlyda kallelsen? Vem vill gå ut och arbeta i Kristi visdom, nåd och kärlek för dem, som äro nära såväl som för dem, som äro fjärran? Vem vill försaka bekvämlighet och nöjen och gå ut till platser, där villfarelse, vantro och mörker råda, och med allvar och uthållighet förkunna sanningen i all enfald, bedjande i tro och besökande hus efter hus? Vem vill i denna tid gå utanför lägret och, fylld med den helige Andes kraft, lida försmädelse för Kristi skull, upplåta skrifterna för människorna och kalla dem till omvändelse?

Gud har i varje tidsålder sina tjänare. Stundens krav besvaras därigenom, att den rätte mannen visar sig. När alltså den gudomliga rösten ropar: ”Vem skall jag sända och vem vill vara vår budbärare?” då skall svaret lyda: ”Här är jag, sänd mig”(Jes. 6:8). Måtte alla, som ihärdigt arbeta på kolportörsfältet, i sina hjärtan känna, att de utföra Herrens verk genom att hjälpa själar, som icke känna den närvarande tidens sanning. Må de låta varningsbudskapet ljuda på vägar och gärden för att bereda ett folk för Herrens stora dag, som snart skall upprinna. Vi ha ingen tid att förlora. Vi må påskynda detta arbete. Vem vill nu gå ut med våra skrifter? Herren skall göra varje man och kvinna, som vill samarbeta med den gudomliga makten, skicklig till detta arbete. Alla behövliga gåvor, mod, uthållighet, tro och ett gott [31] uppträdande, skola visa sig allt efter det de iföra sig rustningen. Ett stort verk skall utföras i världen, och människor finnas, som säkert skola besvara kallelsen. Världen måste höra varningsbudskapet. När kallelsen ljuder: ”Vem skall jag sända och vem vill vara vår budbärare?” må då svaret ljuda klart och tydligt: ”Här är jag, sänd mig.”

Arbeta som Paulus arbetade. Varhelst han befann sig, antingen han stod inför de listiga fariséerna eller den romerska överheten, inför rika eller fattiga, lärda eller olärda, inför krymplingen i Lystra eller de överbevisade syndarna i det macedoniska fängelset, upphöjde han Kristus såsom den, som hatar synden men älskar syndaren, den som bar våra synder för att göra oss delaktiga av sin rättfärdighet. — ”Manual”, sid. 34. [32]

Kapitel 4—Inflytandet av våra tryckalster.

Jag har blivit visad, att våra tryckalster borde tryckas på de olika språken och spridas i alla civiliserade länder, oavsett vad det kostar. Vad är penningarnas värde i vår tid i jämförelse med värdet av människosjälar? .. .

Jag har blivit visad, att pressen är en makt i det ondas eller det godas tjänst. Genom den kan man nå och påverka den allmänna meningen så, som man icke kan på något annat sätt. Den press, som ledes av män, som frukta Gud, kan bliva en stor makt i det godas tjänst och bringa många till sanningens kunskap ...

I andra länder.

Jag har blivit visad, att våra förlagsalster redan ha påverkat människor i andra länder och nedbrutit fördomens och vantrons stängsel. Jag har blivit visad, att män och kvinnor med stort intresse läsa tidningar och småskrifter innehållande den närvarande sanningen. De läsa de för dem så nya och förunderliga bevisen och slå med nyvaknat intresse upp sina biblar, under det sanningar, som förr varit dunkla, bliva klara och förståeliga, isynnerhet frågan angående sabbaten. Och i det de rannsaka skriften för att se, om det förhåller sig så, uppgår ett nytt ljus för dem; ty änglar äro tillstädes för att inprägla i deras sinnen de sanningar, som finnas i de skrifter, de läsa. [33]

Rannsakande under bön och tårar.

Jag såg dem hålla tidningar och traktater i den ena handen och bibeln i den andra och med fårade kinder böja sig i ödmjuk bön till Gud om att han måtte leda dem fram till hela sanningen — just vad han gjorde för dem, innan de bådo därom. Och allt eftersom sanningen vann inträde i deras hjärtan och de sågo harmonien i kedjan av sanningspunkter, blev bibeln en ny bok för dem; de tryckte den till sitt hjärta med innerlig glädje, och ansiktet strålade av helig fröjd.

De verka för andra.

Dessa voro icke tillfreds med att blott själva glädja sig i ljuset, och de begynte att även verka för andra. Somliga gjorde stora uppoffringar för sanningens sak och för att hjälpa bröder, som voro i mörker. På detta sätt bereddes vägen för utförandet av ett stort verk genom spridandet av traktater och tidningar på andra språk. — ”Life Sketches of Ellen G. White”, sid. 214, 215. [34]

Kapitel 5—En Kallelse till Kolportörer.[*]

Sanitarium, Cal., den 15 maj 1903.

Kolportörsarbetet bör icke längre försummas. Det har många gånger visats mig, att vi borde visa större intresse för kolportörsarbetel. Spridandet av vår litteratur är ett mycket viktigt medel, varigenom det ljus, som Gud har skänkt församlingen, kan utstråla till världen. De böcker, som säljas av våra kolportörer, öppna många människors sinnen för Krisli outsägliga rikedom.

Kolportörskampanjer.

I Herrens tjänst finnas många slags arbeten att utföra. Vedhuggaren var förbunden med tempeltjänsten lika väl som präster av olika rang, vilka buro olika ansvar. Våra försam-lingsmedlemmar skola stå upp och vara ljus, ty ljuset har uppgått över dem. Låt dem, som känna sanningen, vakna upp ur sömnen och på allt sätt bemöda sig att nå människorna på den plats, där de äro. Herrens verk må icke längre försummas och komma efter våra världsliga intressen. Det är icke tid att vara sysslolös eller försagd. Evangeliet skall förkunnas i hela världen. De tryckalster, som innehålla den

[*] Uttgivet i separatavtryck (på engelska).

[35]

närvarande sanningens ljus, skola utsändas (ill alla platser. Kolportörskampanjer böra organiseras för försäljning av vår litteratur, så all världen må bliva upplys! om det, som väntar oss i en nära framtid.

Varför äro vi icke mera vakna? Varje arbetare kan erhålla förvissning om vad som verkligen är hans särskilda uppgift och erhålla kraft att taga fatt därpå på nytt. Den särskilda utgjutelsen av Guds härlighets rikedom skall föra dyrköpta själar till korsets fot. Varje uppenbarelse av Frälsarens kärlek skall avgöra en eller annan själs öde antingen för liv eller död; ty alltings slut är nära. Människorna gå med raska steg sin undergång i möte. Deras planer och sammanslutningar äro mångfaldiga. Nya påfund för att göra Guds råd om intet skola ständigt uttänkas. Människorna samla sig skalter av guld och silver, vilka endast skola förtäras av elden på den yttersta dagen.

Som jägare och fiskare.

Kolportör-evangelister behövas, vilka likt jägare och fiskare kunna gå ut och fånga själar. Kolportörsarbetet bör nu upptagas på allvar. Den kolportör, som av Jesus lär att vara saktmodig och ödmjuk i hjärtat, kan göra mycket gott. Kolportörerna — de böra helst gå två och två tillsammans — kunna nå en klass av människor, som vi icke kunna nå med vår predikoverksamhet. Från hem till hem bringa de sanningens budskap. På detta sätt komma de i nära beröring med människorna och finna många tillfällen att tala om Frälsaren. Låt dem sjunga och bedja med dem, som bliva intresserade i de [36] sanningar, de ha att giva dem. Låt dem tala Kristi ord i hemmen. De kunna vara vissa om framgång, ty de ha ju löftet: ”Se, jag är med eder alla dagar intill världens ände.” Kolportörer, som gå ut besjälade av Mästarens sinnelag, ha himmelska väsen till följeslagare.

Dem som bära ansvar för Guds sak beder jag, att de icke låta någon världslig angelägenhet stå hindrande i vägen för arbetet att vinna själar. Låt icke något affärsföretag upptaga eder tid och edert intresse, som borde ägnas åt att bereda människorna för Herrens återkomst. Sanningen må framstråla som en lysande fackla. Tiden är kort. Fienden skall göra alla möjliga försök att få oss upptagna med saker av mindre vikt och att försumma det verk, som absolut måste utföras.

På vägar och stigar.

Allt i denna världen skall snart förgås. Detta förstå icke de, som sakna gudomlig upplysning och som icke ha följt med Guds verks utveckling. Gudfruktiga män och kvinnor må gå ut för att förkunna varningen på vägar och stigar. Jag råder mina bröder och systrar att icke inlåta sig på något arbete, som skall hindra dem att utbreda Kristi evangelium. I ären Guds språkrör. I skolen i kärlek tala till förlorade själar om hans sanning. ”Gån ut på vägar och stigar, och nödga människorna att komma hitin, så att mitt hus bliver fullt”, säger Kristus. Hava vi icke i dessa ord en tydlig beskrivning av kolportörens arbete? Med Kristus inneboende i hjärtat skall han gå ut på vägarna och stigarna med inbjudning till bröllopsmål- [37] tiden. Män med medel och inflytande skola komma, om de bliva inbjudna. Somliga skola avslå inbjudningen, men, Gud vare lov, icke alla.

O, att tusenden av vårt folk rätt förstode den lid, i vilken vi leva, och det arbete, som måste utföras på fältet från hus till hus! Det finnes många, många, som icke känna sanningen. De måste höra kallelsen om att komma till Jesus. De sörjande må tröstas, de svaga styrkas, de anfäktade uppmuntras. De fattiga må höra evangelium.

Mästaren känner och vakar över sina arbetare, varhelst de befinna sig i hans vingård. Han vill, att församlingen skall vakna upp till insikt om ställningen. Han vill, att de, som äro förbundna med våra institutioner, skola vakna upp och beflita sig om att främja hans rikssak. Låt dem sända arbetare ut på fältet och därefter sörja för, att dessa arbetare icke bliva försagda på grund av brist på sympati och tillfälle till framgång.

Kolportörsarbetet vinner själar.

Mina bröder och systrar, kommen ihåg, att I en gång skolen stå fram inför hela jordens Herre för att svara för, vad I haven gjort. Då skall edert arbete framstå just sådant det är. Vingården är stor, och Herren behöver arbetare. Låt ingenting hindra eder från att verka för att vinna själar. Kolportörsarbetet är ett framgångsfullt arbete för själars frälsning. Viljen I icke pröva det? [38]

Överbevisningens makt.

De, som sitta i villfarelsens mörker, äro köpta med Kristi dyrbara blod. Han har lidit för dem, och vi må arbeta för dem. Må det stå klart för våra kolportörer, att det är för Kristi rikes befrämjande, de verka. Han skall vara deras lärare, då de gå ut till sin av Gud bestämda gärning att varna världen för den kommande domen. Förenat med överbevisningens, bönens och Guds kärleks inflytande varken kan eller skall evangelistens arbete bliva utan frukt. Tänk på det intresse, som Fadern och Sonen ha för detta arbete. Liksom Fadern älskar Sonen, älskar Sonen sina egna, alla dem, som arbeta såsom han arbetade, för att rädda förlorade själar. Ingen behöver känna sig kraftlös, ty Kristus säger: ”Mig är given all makt i himmelen och på jorden,” Han har lovat att skänka sina tjänare denna makt. Hans kraft skall bliva deras kraft. De skola stå innerligt förenade med Gud. Kristus vill, att alla skola emottaga hans nåds rikedom, som övergår allt, vi kunna fatta, och som är obegränsad, outtömlig. Den hör oss till genom det eviga förbundet,om vi vilja bliva Guds medarbetare. Den hör oss till, om vi vilja förena oss med honom i att föra många söner och döttrar till Gud.

Ett med Kristus och Fadern.

Kristi intressen äro de högsta och förnämsta av alla intressen. Han har en egendom här i världen, som han önskar tillförsäkra sig och rädda för sitt eviga rike. Det är till Faderns och hans egen ära, som hans sändebud skola [39] gå ut i hans namn; ty de äro ett med honom. De skola uppenbara honom för världen. Hans intressen äro deras intressen. Om de vilja vara hans medarbetare, skola de bliva Guds arvingar och Kristi medarvingar till det eviga arvet.

Ellen G. White. [40]

Kapitel 6—Ett upprop till missionsarbete.

”Elmshaven”, St. Helena, Cal., den 6 dec. 1902.

Kära bröder och systrar! Det nya året ligger framför oss, och planer böra läggas för ett ihärdigt, fortgående arbete i Mästarens tjänst. Det finnes mycket att uträtta för sakens befrämjande. Jag har blivit undervisad om, att kolportörsarbetet skall återupplivas och att det skall bedrivas med ständigt växande framgång. Det är Herrens verk, och en välsignelse skall vila över dem, som med flit och allvar taga del däri. ...

Sälj böcker, som sprida ljus.

Herren har givit sitt folk riklig undervisning, bud på bud, litet här och litet där. Människorna akta litet på bibeln; och Herren har givit det mindre ljuset för att leda män och kvinnor fram till det större ljuset. O, huru mycket gott kunde icke uträttas, om de böcker, som inne-hålla detta ljus, lästes med en fast föresats att efterleva de principer, de framhålla! Vi skulle då bliva vittne till tusen gånger större vakenhet, tusen gånger större självförsakelse och verksamhetsiver. Och många flera själar skulle glädja sig i den närvarande sanningens ljus.

Mina bröder och systrar, verken allvarligt för spridandet av dessa böcker. Läggen hela eder [41] själ i detta arbete, och Guds välsignelse skall vila över eder. Gån ut i tro och med bön om, att Gud skall bereda hjärtana att taga emot ljuset. Varen vänliga och förekommande. Visen genom en rättskaffens vandel, att I ären sanna kristna. Vandren och verken efter Guds vilja, och eder stig skall bliva såsom de rättfärdigas stig, som lyser klarare och klarare intill dagens höjdpunkt.

För affärsmän och predikanter.

Visa böckerna för affärsmän och ordets förkunnare, vilkas sinnen blivit riktade på de sär-skilda sanningarna för vår tid. Budskapet skall förkunnas ”på vägarna” — för människor, som taga aktiv del i affärslivet, för folkets lärare och ledare. Tusenden kunna nås på detta enkla, an-språkslösa sätt. De mest upplysta, de som be-traktas som världens mest begåvade män och kvinnor, kunna ofta känna sig tilltalade och uppbyggda av en sådan persons ord, som känner Gud och kan tala om sin kärlek till honom på ett lika naturligt sätt, som en världsmänniska talar om sina intressen. Ofta har ett väl förberett och inlärt tal ringa inflytande, under det att ord, som talas av ett sant och uppriktigt Guds barn, i all sin enkelhet ofta kunnä öppna hjärtedörrar, som länge varit tillslutna för Kristus och hans kärlek.

Ingen må tänka, att han kan lägga armarna i kors och ingenting göra. Det är en ren omöjlighet, att någon kan bliva frälst genom liknöjdhet och overksamhet. Tänk på, vad Kristus uträttade under sitt jordeliv, hur allvarligt och outtröttligt han arbetade. Han lät sig aldrig [42] dragas bort från det arbete, han hade att utföra. Följa vi hans exempel? Han försakade allt för att fullborda Guds frälsningsverk för elt fallet människosläkte. Under utförandet av silt himmelska uppdrag var han lydig intill döden, ja, intill korsets död. Han hade icke halt något att göra med synden, visste icke av den, men han kom hit till denna världen och påtog sig alla människors synder, på det alt syndare skulle kunna Stå rättfärdiga inför Gud. Han kämpade mot frestelser och vann en härlig seger för oss. Guds egen rene och obetläckade Son bar syndens skuld och straff och tog emot den dödsdom, som räddade människosläktet från undergång.

Anden giver allvar.

Det var en glädje för Kristus att hjälpa de behövande, uppsöka de förlorade, rädda de döende och uppmuntra de betryckta, att helbrägdagöra de sjuka och tala tröstens och medlidandets ord till de sörjande och lidande. Ju mera vi besjälas av hans Ande, desto ivrigare och allvarligare skola vi verka för vår omgivning, och ju mera vi göra för andra, desto större kärlek skola vi hava till arbetet och desto större glädje av att följa i Mästarens fotspår. Vårt hjärta skall bliva fyllt av Guds kärlek, och med heligt allvar och en överbevisningens kraft skola vi tala om den korsfäste Frälsaren.

Glädje och mod.

Jag frågar dem, till vilka sanningens ljus har kommit: Vad ämnen I göra under det år, som [43] ligger framför eder? Viljen I upphöra med att strida mot varandra, varigenom I försvagen och omintetgören människornas tro? Viljen I hellre använda tiden till att styrka det övriga, som håller på att dö? När vårt folk beflitar sig om att trofast arbeta för Mästaren, skola klagomålen upphöra. Många skola vakna upp ur den sömnaktighet, som ruinerar dem till kropp och själ. I arbetet för själar skola de få erfarenheter, som de kunna omtala för andra, då de samlas för att tillbedja Gud. De vittnesbörd, de avlägga, skola då icke vara torra och innehållslösa, utan fulla av liv och glädje. I stället för att tänka på och tala om sina bröders och systrars fel och sina egna prövningar, skola de tänka på och tala om Kristi kärlek och ivrigt sträva efter att bliva mera dugliga arbetare för honom.

Kristus skall undervisa dem.

Många äro försagda och missmodiga, svaga i tro och tillförsikt. Låt dessa göra något för att hjälpa en eller annan, som har det sämre ställt än de själva, och de skola växa sig starka i Guds kraft. Låt dem taga fatt på det goda arbetet att sälja våra böcker. Härigenom skola de hjälpa andra, och den erfarenhet, de förskaffa sig, skall stärka deras tillförsikt att de äro Guds medhjälpare. När de bedja Herren om hjälp, skall han leda dem till sådana som söka ljus. Kristus skall vara dem nära och undervisa dem om vad de skola säga och göra. Genom att uppmuntra andra skola de själva bliva uppmuntrade. [44]

Änglar bereda vägen.

Jag beder eder, kära kristna medarbetare, att göra vad I kunnen för att sprida de böcker, som Herren har sagt borde utsås tätt över hela världen. Gören edert bästa för att placera dem i så många hem som möjligt. Besinnen, hur stort arbete som kunde utföras, om ett större antal troende ville förena sig i att genom spridandet av dessa böcker för människorna framhålla det ljus, som Herren sagt skulle skina för dem. Gå framåt i arbetet under gudomlig vägledning och blicka upp till Herren efter hjälp. Den helige Ande skall ledsaga eder, och himmelska änglar skola åtfölja eder och bereda vägen.

Fullständigt överlämnande åt Gud.

Om I haven försummat såningstiden, om I haven låtit de gyllene tillfällena passera oanvända, om I haven strävat efter att behaga eder själva, viljen I då icke nu ångra eder och vända om, innan det blir för sent, och söka återköpa den behagliga tiden? Ansvaret att bruka edra gåvor i Mästarens tjänst vilar tungt på eder. Kommen till Herren och överlämnen eder själva helt åt honom. Läggen bort knotande otro, avundsjuka och dåliga tankar och gripen verket an i ödmjuk tro på Gud och under bön om tillgift för eder årslånga försummelse. Bedjen Herren om hjälp. Om I allvarligt och av hela hjärtat söken honom, skolen I finna honom, och han skall styrka och välsigna eder.

Hjälpen de omåttliga.

I edert arbete skolen I påträffa sådana, som kämpa mot en förvänd aptit. Talen styrka och [45] uppmuntran till sådana. Låten icke satan utsläcka hoppets sista gnista i deras hjärtan. Till den vilsefarande, darrande själ, som kämpar mot ondskans makter, säger Kristus: ”Kom till mig,” Och han uträcker sina händer och lyfter honom upp. Det arbete, som han utförde, kunnen I utföra, då I såsom hans sändebud vandren från plats till plats. Arbeten i tro, förväntande att själar skola vinnas för honom, vilken gav sitt liv för att människor skulle kunna återförenas med Gud. Samarbeten med Gud i att förmå drinkaren och rökaren att övergiva de vanor, som sänka dem under djurens ståndpunkt.

Herren kallar många.

Herren kallar många flera ut i kolportörsarbetet.... För Kristi skull beder jag eder, mina bröder och systrar, att under det nya året använda tiden väl till att sprida den närvarande sanningens dyrbara ljus bland människorna. Förbundets ängel ålägger sina tjänare att förkunna sanningen i alla delar av världen. Han har utsänt sina änglar med nådens budskap; men som om dessa icke skyndade sig hastigt nog att tillfredsställa hans längtande, kärleksfulla hjärta, lägger han på varje medlem av sin församling ansvaret för detta budskaps förkun-nande. ”Och den som hör det, han säge: Kom”, bjuder han. Varje församlingsmedlem bör visa sin trohet mot uppdraget genom att inbjuda de törstiga att dricka av livets vatten. En sluten skara av levande vittnen skall meddela världen inbjudningen. Viljen I utföra eder del i detta stora verk? [46]

Män och kvinnor.

Jesus sänder ut kallelse efter många missio-närer, män och kvinnor, som vilja överlämna sig åt Gud och äro villiga att inträda i hans tjänst. O, att vi kunde komma ihåg, att vi ha en hel värld att arbeta för! Skola vi icke gå framåt, steg för steg, och låta Gud använda oss såsom sina medhjälpare? Skola vi icke lägga oss på hans altare? Då skall Kristi kärlek beröra och omdana våra hjärtan och göra oss villiga att för hans skull kasta oss in i arbetet.

Ellen G. White. [47]

Kapitel 7—Kolportörsarbetets behov.

Grundlig förberedelse.

Ett långt större och mera verksamt arbete kan utföras på kolportörsfältet, än det som hittills utförts. Kolportören skulle icke vara tillfreds med mindre han ständigt bliver en allt dugligare arbetare. Han bör göra en grundlig förberedelse, icke vara nöjd med en viss form av ord. Han må giva Herren tillfälle att påverka och utöva det rätta inflytandet på sinnet. Då han går ut med Kristi kärlek i hjärtat, skall han vinna tillträde till såväl enskilda individer som familjer.

Kolportörerna behöva självuppfostran och ett gott uppträdande — icke världsmänniskornas tillgjorda, konstlade uppträdande, utan det behagliga sätt, som är en naturlig följd av hjärtats vänlighet och önskan att vandra efter Kristi exempel. De böra uppöva omtänksamhet och noggrannhet, vänja sig vid flit och försiktighet och ära Gud genom att söka utveckla sig själva så mycket som möjligt. Jesus offrade sig helt för att bringa dem i ett rätt förhållande till Gud och deras medmänniskor, och gudomlig hjälp i förening med mänskliga ansträngningar skall sätta dem i stånd att nå en hög grad av full-komlighet. Kolportören bör vara kysk såsom Josef, ödmjuk såsom Moses och återhållsam [48] såsom Daniel, då skall en kraft åtfölja honom, varhelst han går.

Nödvändigheten av rättskaffenhet.

Om kolportören betjänar sig av ett orätt framgångssätt, om han talar osanning eller går be-drägligt fram, mister han aktningen för sig själv. Han är kanske icke medveten om, att Gud ser honom och känner varje hans handling, att heliga änglar väga hans bevekelsegrunder och lyssna till hans ord och att hans lön skall bliva efter hans gärningar. Men även om det vore honom möjligt att dölja sitt orätta handlingssätt både för gudomliga och mänskliga blickar, skulle hans egen kännedom om synden neddraga hans sinne och karaktär. En handling bestämmer icke karaktären, men den nedbryter förskansningen omkring den och gör den mottagligare för nästa frestelse, till dess pliktförgätenhet och oärlighet i affärer slutligen bliver en vana och man icke kan lita på mannen.

Ett rent liv.

Det finnes allt för många, både i familjen och i församlingen, som icke räkna så noga med att göra sig skyldiga till iögonenfallande självmotsägelser. Det finnes unga män, som synas vara, vad de icke äro. De synas vara ärliga och rättskaffna, men de äro som vitmenade gravar, som utvärtes äro vackra, men invändigt äro fulla av allt slags orenlighet. Hjärtat är befläckat och besudlat av synd; sådan är förteckningen i den himmelska rättssalen. En process har försiggått i deras sinne, som gjort dem förhärdade och [49] känslolösa, Men om deras karaktär — vägd på helgedomens vågskål — på den stora dagen för-klaras bristfällig, skall det bliva en jämmer, som de nu icke kunna göra sig en föreställning om. Sanningen, den dyrbara, obefläckade sanningen, måste sätta sin prägel på karaktären.

Vilken väg som än väljes, så är livets stig alltid fylld av faror. Om arbetarna i någon gren av verksamheten blivit likgiltiga och oförsiktiga med hänsyn till sina eviga intressen, skola de lida stor förlust. Frestaren skall vinna tillträde till dem. Han skall utlägga sina snaror för deras fötter och leda dem in på osäkra vägar. Endast de, vilkas hjärtan äro skyddade av rätta principer, kunna vara trygga. Med David kunna de säga: ”Mina steg hålla sig stadigt på dina vägar, mina fötter vackla icke” (Ps. 17:5). En oavlåtlig kamp må föras mot det mänskliga hjärtats själviskhet och orättfär-dighet. Det synes ofta gå de ogudaktiga väl på deras vägar; men de, som glömma Gud blott en timme eller ett ögonblick, befinna sig på en farlig väg. De inse kanske icke faran, och innan den står klar för dem, har vanan fått insteg och fjättrar dem såsom med ett järnband i det onda, som de befattat sig med. Gud ser med avsky på ett sådant tillvägagångssätt, och om de icke omvända sig från sin onda väg, kan hans välsignelse icke följa dem.

Lek icke med synden.

Jag har sett, att unga män ingå i detta arbete utan att förstå dess betydelse och utan att förena sig med himmelen. De ställa sig på frestelsens väg för att visa sin tapperhet. De [50] le åt andras oförstånd och skryta av, att de känna den rätta vägen, att de veta, huru de skola uppföra sig, huru de lätt skola motstå frestelser och hur orimligt det är att tänka, att de skulle kunna falla. Men de göra icke Gud till sitt värn. Satan har lagt ut sin snara för dem, och de bliva ett byte för dårar.

Vår store motståndare har medhjälpare, som ständigt äro på jakt efter tillfällen att bringa själar i fördärvet, liksom lejonet lurar på sitt byte. Tag dig till vara för dem, unge man, ty de stå i förbund med mörkrets makter. Om du lyssnar till deras råd, kan det bliva en vändpunkt i ditt liv. Ett enda steg, taget mot bättre vetande, inflytandet av en enda ond vana, ett enda försummande av heliga plikter kan bliva begynnelsen till en villoväg, som skall leda dig över på deras sida, som tjäna satan, under det du fortfarande bekänner dig älska Gud och hans verk. Ett ögonblicks tanklöshet, ett obetydligt felsteg, kan bliva den vändpunkt i ditt liv, som för dig in på en orätt väg. Och du skall kanhända aldrig få reda på orsaken till din förtappelse, förrän befallningen ljuder: ”Gån bort ifrån mig, I förbannade.”

Undvik dåliga kamrater.

Det finnes unga män, som veta med sig, att vad jag här sagt överensstämmer med deras eget tillvägagångssätt. Deras väg är icke dold för Herren, även om den kan vara det för deras bästa vänner, ja, till och med för deras föräldrar. Jag äger ringa hopp om att somliga av dessa skola förändra sin hycklande och för- [51] ledande vandel. Andra av de felande söka all-varligt att befria sig från det onda. Må den käre Jesus hjälpa dem att bestämt motstå all osanning och allt smicker från deras sida, som vilja försvaga dem i deras goda avsikter eller ingjuta tvivel och fritänkareidéer i deras hjärtan för att undergräva deras tro på sanningen. Unga vänner, tillbringen icke en enda timme tillsammans med sådana, som vilja göra eder olämpliga för delaktighet i Guds heliga verk. Gören intet bland främmande, som I icke viljen göra i eder faders eller moders åsyn eller som I skullen skämmas för inför Kristus och hans heliga änglar.

Det finnes kanske sådana, som tänka, att dessa förmaningar äro obehövliga bland sabbatshållare; men de, till vilka de äro riktade, veta vad jag menar. Jag beder eder unga män att taga eder till vara, ty I kunnen icke företaga eder något, som icke är uppenbart för heliga änglars och Guds ögon. I kunnen icke göra något orätt, utan att andra beröras därav. Samtidigt som edert handlingssätt utvisar halten av eder karaktär, har det även ett mäktigt inflytande över andra. I bören aldrig förlora ur sikte, att I hören Gud till, att han förvärvat eder och att I måsten avlägga räkenskap inför honom för de gåvor, han anförtrott eder. Ingen, vars händer äro besmittade av synd, eller vars hjärta icke är rätt inför Gud, bör hava någon del i kolportörsarbetet; ty sådana personer skola helt säkert bringa vanära över sanningens sak. De som arbeta ute på missionsfältet, behöva Guds hjälp och vägledning. De böra noggrant se till, att de börja rätt och sedan lugnt och bestämt gå framåt på det rättas stigar. De [52] böra vara fasta och orubbliga, ty satan är besluten att omintetgöra deras arbete.

Prenumeranter på tidningar.

Man har gjort sig skyldig till ett fel genom att upptaga prenumeration på våra tidningar för endast några få veckor, då man genom lämpligt bemödande kunde fått prenumeration för en mycket längre tid. En helårsprenumeration är av mycket större värde än många prenumerationer för endast kort tid. När tidningen endast tages under några få månader, slutar intresset ofta, då prenumerationen utlöper. Endast få förnya prenumerationen för en längre tid, och ofta användes på detta sätt mycken tid till att vinna små resultat, under det man genom litet mera affärsgeni och uthållighet kunde ha fått årsprenumeranter. I sikten för lågt, bröder; I ären för inskränkta i edra planer. I läggen icke den takt och uthållighet i arbetet, som det förtjänar. Det finnes större svårigheter i detta arbete än i åtskilliga andra affärsföretag; men den lärdom, I skolen erhålla, den takt och duglighet, som I skolen förvärva eder, skall göra eder passande för andra arbetsfält, där I kunnen verka för själar. De som blott delvis tillvarataga de lärdomar, som givas, och icke äro vaksamma över sitt uppförande mot de personer, bland vilka de arbeta, skulle utvisa samma brister, om de skulle inträda i prediko-verksamheten.

Så länge korta prenumerationer mottagas, finnas sådana, som icke skola göra de nödvändiga ansträngningarna för att erhålla prenumerationer för längre tid. Kolportörer böra icke gå [53] över distriktet på ett vårdslöst, likgiltigt sätt. Dr höra känna, alt de äro Guds arbetare, och kärleken till själar bör leda dem till alt göra sill yttersta i att upplysa män och kvinnor om sanningen. Gud vakar över sina arbetare och skänker dem av sin nåd, då de tillvarataga de medel, som han ställt till deras förfogande i deras önskan all främja hans sak. När Guds tjänare göra sitt allra bästa, gör Gud för dem, vad de icke själva kunna. Men ingen kan förvänta all vinna framgång oberoende av honom och uteslutande genom egna ansträngningar. Aktiv verksamhet må gå hand i hand med fast förtröstan på Gud.

Sparsamhet och självförsakelse.

Sparsamhet behöves i varje gren av Herrens verk. Benägenheten hos vår tids ungdom går i riktning av att försumma och förakta sparsamhet och förväxla den med småaktighet och snålhet. Men sparsamhet sammanhänger med de mest vidsynta och liberala känslor; verklig frikostighet kan icke förekomma, där sparsamhet ej övas. Ingen bör anse det under sin värdighet att lära sparsamhet och att utfinna det bästa sättet att tillvarataga resterna. Sedan Kristus utfört ett märkligt underverk, sade han: ”Samlen tillhopa de överblivna styckena, så alt intet förfares.”

Rätt så mycket kan gå till alldeles onödiga hotellräkningar. Guds sak låg banbrytarna i detta verk så varmt om hjärtat, att de sällan intogo en måltid på ett hotell, till och med om priset blott var 25 cents (icke fullt en krona). [54] Men unga män och kvinnor bliva i allmänhet icke uppfostrade till sparsamhet, och överallt förekommer slöseri. I somliga familjer förekommer sådant slöseri inom hushållet, att det som förfares vore nog till att underhålla en annan familj. Om våra unga, då de äro utei på resa, hölle noggrann räkenskap över de penningar, de giva ut, post för post, såsom det är deras plikt att göra, skulle de lära inse, var för mycket penningar går åt. Om det också icke fordras, att de skola förneka sig varm mat, såsom de första arbetarna gjorde under sina resor, kunna de dock lära att förse sig med det, som de verkligen behöva, till långt mindre kostnad, än de nu anse nödvändigt. Det finnes personer, som öva sparsamhet för att kunna giva till Guds sak. Därför böra också arbetarna i varje gren av Guds verk öva självförsakelse genom att så mycket som möjligt inskränka sina utgifter. Det skulle vara nyttigt för alla våra arbetare att studera de valdensiska missionärernas historia och sträva efter att följa deras exempel i uppoffring och självförsakelse.

Varen bibelforskare.

Vi ha ett stort arbete att utföra för Herren, då vi skola upplåta Guds ord för dem, som sitta i villfarelsens mörker. Unga män, hela edert uppträdande bör vara sådant, att I visen eder hava en helig förkunnelse. I bören vara flitiga bibelforskare, alltid redo att svara var och en, som begär skäl för edert hopp. Visen genom edert kristliga uppträdande att I veten, [55] att I haven en sanning, som det bör ligga i människornas intresse att lära känna. Är denna sanning införlivad med eder, skall den uppenbara sig i edert uppträdande genom en lugn besinningsfullhet och en frid, som endast en kristen kan äga.

Förliten eder icke på premier.

De som besjälas av en sann ödmjukhet och vilkas sinnen blivit påverkade av de sanningar, som innehållas i evangelium, äga ett inflytande, som skall göra sig förnimbart. De skola göra intryck på hjärtan och sinnen, och de skola bemötas med aktning även av sådana, som icke hava någon sympati för deras tro. De skola hava framgång i arbetet med att upplåta bibeln för människorna och att sprida våra värdefulla tidningar; ty Herren skall öppna vägen för dem. Men att påtvinga människorna våra tidningar med tillhjälp av gåvor och premier äger intet varaktigt inflytande över dem. Om våra missionsarbetare ville gå ut, litande på bibelns sanningar och med kärlek till Kristus och själar i hjärtat, skulle de hava större framgång uti att upptaga fasta prenumeranter än genom att lita på premier och låga priser. Den vikt man lägger vid dessa hjälpmedel, giver den man vänder sig till den tanken, att tidningen i sig själv icke äger mycket värde. Bättre resultat skulle uppnås, om man lade större vikt vid tidningen, och om de penningar, man använder till premier, i stället användes till att utdela friexemplar. På grund av erbjudandet av pre-mier skola väl några taga tidningen, vilka an- [56] nars icke skulle göra det; men andra skola vägra att prenumerera, emedan de mena, att det är spekulation med i spelet. Om kolportören beflitade sig om att under bön till Gud framhålla tidningens eget värde och mindre litade på premier, skulle mycket mera bliva I uträttat.

Verka för sanningens utbredande.

I våra dagar gör man stor reklam för värdelösa saker. Det är stor efterfrågan på sådant som väcker sensation och är lättsålt. Landet översvämmas av alldeles värdelös litteratur, som blivit skriven uteslutande i vinningssyfte, under det att böcker av verkligt värde varken säljas eller läsas. De som sprida sådan litteratur, emedan de därigenom få större inkomst, gå miste om dyrbara tillfällen att göra det goda. Strider må utkämpas för att leda människornas uppmärksamhet till och intressera dem för de värdefulla böcker, som hava bibeln till grundval; och det skall bliva ett allt svårare uppdrag att finna samvetsgranna, gudfruktiga arbetare, som vilja gå ut på arbetsfältet med dessa böcker för att sprida ljuset.

Ärlighet och rättskaffenhet.

En arbetare, vilken Kristi sak ligger, om hjärtat, traktar icke efter den högsta lönen. Han gör icke gällande, såsom en del av vår ungdom har gjort, att om han icke kan följa sista modet, uppträda elegant och bo på de bästa hotellen, skall han icke hava framgång. Vad en kolportör behöver är icke de finaste kläder [57] eller en kavaljers uppträdande, utan en ärlighet och rättskaffenhet, som utstrålar trån hans ansikte och uppenbaras i hans sätt. Vänlighet och ett milt sätt giver ansiktet en viss prägel, och del granskande ögat upptäcker ingen falskhet, intet ytligt, påtaget sätt.

Ett stort antal kolportörer, för vilka premier utgöra det enda de lita på för att nå ett gott resultat, gå ut på fältet. Dessa ha intet verkligt värde såsom missionsarbetare. De ha ingen erfarenhet av praktisk religion; de ha samma fel, samma tycken och själviskhet, som de hade, innan de föregåvo sig vara kristna. Om sådana kan det sägas, att de icke ha Gud i sina tankar; han har icke någon plats i deras hjärta. En småaktighet, en världslighet, vissa lyten i deras karaktär och deras uppförande bära vittnesbörd om, att de vandra efter sitt eget hjärta och inför sina egna ögon. De ha intet behov av att öva självförsakelse, utan äro beslutna att njuta av livet. De himmelska skatterna äga ingen lockelse för dem. Deras tankar röra sig om det jordiska. Vänner och släktingar kunna icke lyfta sådana personer upp på ett högre plan; ty de vilja icke förkasta det onda och välja det goda.

Val av arbetare.

Ju mindre vi förlita oss på dessa personer, vilka icke äro få utan många, desto bättre skall sanningens sak framstå inför världens ögon. Våra bröder böra iakttaga försiktighet i valet av kolportörer, om de vilja undvika, att sanningen bliver missuppfattad och missrepresenterad. De böra giva alla verkliga arbetare [58] god lön; dock bör summan icke sättas så högt, ätt kolportörerna låta köpa sig; ty detta skall skada dem. Det gör dem själviska och slösaktiga. Sök att hos dem väcka en sann missionsande och att utveckla de anlag, som skola giva dem framgång. Besjälad av Kristi kärlek, skall kolportören anse det som en förmån att få vara med och sprida ljuset. Han skall göra arbetet till föremål för studium, förberedelse och bön.

Oavbruten utveckling.

Unga män behövas, vilka äga gott förstånd och som sätta värde på de gåvor, som Gud har givit dem, och beflita sig om att utveckla dem. Genom övning utvecklas dessa gåvor, och om hjärtats utbildning icke försummas, skall sinnet harmoniskt utvecklas. Möjlighet till utveckling finnes för alla. Låt därför ingen bereda Mästaren missräkning, då han kommer för att söka efter frukt, så att han finner endast blad. En fast föresats skall genom Guds nåd uträtta underverk. Jesus och de heliga änglarna skola kröna deras bemödanden med framgång, vilka efter en förståndig plan och med Guds fruktan för ögonen gå ut för att verka för själars frälsning. Låt dem på ett stilla, förståndigt sätt och besjälade av Guds kärlek söka leda människornas uppmärksamhet till sanningen och hålla bibelläsningar, då tillfälle därtill gives. Därigenom bidraga de till att så sanningens säd vid alla vatten och förkunna hans dygder, som kallat dem ut från mörkret till sitt underbara ljus. De som utföra detta arbete av rätta bevekelsegrunder, utföra ett stort missions- [59] arbete. De skola icke framvisa en svag, obeslutsam karaktär, utan deras förståndsgåvor till-växa och deras uppträdande bliver mera. vin-nande. De böra icke sätta någon gräns för sin utveckling, utan ständigt tillägna sig större duglighet i arbetet.

Inga lockande anbud.

Många av kolportörerna på fältet göra ingen uppoffring. I sin helhet ha de mindre missionsande än missionsarbetarna inom andra samfund. När vägen är beredd för dem, när de kunna påräkna högsta förtjänst, då gå de gärna ut på kolportörsfältet. Många lockande anbud givas kolportörerna för att få dem att verka för populära böcker, och god förtjänst utlovas. Många vilja fördenskull icke arbeta för mindre betalning, då de gå ut med böcker som innehålla den närvarande sanningen, och därför giva vi kolportörerna liknande villkor, som andfa förläggare. Tillfölje härav bliva omkostnaderna för böckernas utgivande dryga, och många av kolportörerna förtjäna sina penningar allt för lätt och äro därför frestade till att slösa.

Behov av energi och entusiasm.

Bland dem, som bekänna sig tro den närvarande sanningen, råder icke det missionssinne, som motsvarar vår tro. Karaktärens verkliga äkthet saknas. Det kristliga livet innebär mera än de mena. Det består icke blott i mildhet, tålamod, saktmod och vänlighet. Dessa dygder äro värdefulla, men det erfordras också mod, kraft, energi och uthållighet. Många av dem, [60] som deltaga i kolportörsarbetet, äro svaga och sakna fasthet och andlig kraft. De bliva lätt försagda. De äga icke de positiva egenskaper, som giva en man kraft till att uträtta något, den ande och energi, som tänder entusiasm. Kolportören sysselsätter sig med en hederlig affär, och han bör icke bete sig, som om han skämdes för den. Om han vill se sina ansträngningar krönas med framgång, måste han vara frimodig och hoppfull.

Uppöva aktiva dygder.

De aktiva dygderna må uppövas såväl som de passiva. En kristen bör, samtidigt som han giver ett milt svar för att stilla vrede, även av en hjältes mod för att stå Tillika med den kärlek, som äga den karaktärsstyrka, som en kraft i det godas tjänst. Hans karaktär må utvisa tro. Hans principer måste vara fasta, hans sinnelag ädelt och höjt över alla misstankar om oädla avsikter. Kolportören må icke tänka för högt om sig själv. I umgänget med andra bör han icke göra sig allt för framträdande och tala för högt om sina egna bedrifter; därigenom väcker han blott avsmak hos upplysta, tänkande människor. Han må icke vara självisk i sitt uppträdande, icke heller överlägsen och dominerande i sitt sätt. Ganska många människor ha den förutfattade meningen, att de icke hava tid till att läsa en på hundra av alla de böcker, som utgivas. Och det händer ofta, att hjärtedörren strax stänges, då kolportören framställer sitt ärende. Därför är det så mycket mera nödvändigt, att han ut- [61] visar takt i sitt arbete och går till det i ödmjuk bön till Gud om hjälp. Han bör vara väl hemmastadd i Guds ord och hava språket i sin makt, så att han på ett uttrycksfullt sätt kan framställa de dyrbara sanningar, som den bok, han anbefaller, innehåller.

Likgiltighet är farlig.

Med rätta bör var och en känna sitt eget ansvar i detta arbete och noga överväga, på vilket sätt han kan fängsla och intressera; ty det sätt, varpå han framhåller sanningen kan bliva avgörande för en själs frälsning. Om han gör ett fördelaktigt intryck, kan hans inflytande på den själen bliva en livets lukt till liv; och när denne person bliver upplyst om sanningen, kan han bliva ett medel till andras upplysning. Därför är det farligt att visa likgiltighet i arbetet att påverka andras sinnen till det goda.

Arbetet är förädlande.

Kolportörsarbetet är ett medel i Guds hand till att nå många, som annars icke skulle komma under sanningens inflytande. Det är ett gott arbete, och avsikten är ädel och upphöjd; därför bör kolportören uppträda på ett motsvarande värdigt sätt. Han skall möta människor av olika tänkesätt. Han skall träffa sådana, som äro okunniga och kortsynta och icke sätta värde på något annat än det som bringar dem vinning. Sådana kunna använda grovheter mot honom, men det må han icke fästa sig vid. Hans självbehärskning må aldrig svika [62] honom; han må möta alla svårigheter med frimodighet och oförskräckthet. Han skall finna människor, som sörja, som äro nedslagna och sårade i själen, och han skall finna nog av tillfällen att tala tröst och uppmuntran till sådana. Han bliver, om han heflitar sig därom, ett källsprång med vederkvickelse för törstiga själar; men då må han själv dricka djupt ur frälsningens källa.

Omtanke i valet av arbetare.

Kolportörsarbetet är viktigare, än många ansett det vara, och lika stor omtanke hör visas vid valet av arbetare i denna verksamhetsgren, som vid valet av predikanter. Unga män kunna utbildas till att utföra ett långt hättre arbete än det, som utförts, och för långt mindre betalning, än många förut erhållit. Lyft banéret högt! Och låt självförsakande och själv-uppoffrande män och kvinnor, som älska Gud och sina medmänniskor, taga plats i arbetarnas led. Må de inträda, icke för att erhålla ett makligt arbete, utan för att stå fasta och vara vid gott mod under motgångar och svårigheter. Må sådana anmäla sig, vilka kunna giva en god beskrivning på vår litteratur på grund av att de själva förstå och uppskatta dess värde.

Trohet och fasthet.

Må Herren hjälpa alla att bruka de gåvor, som han givit dem, på allra bästa sätt. De som arbeta för denna sak, studera icke bibeln så, som de borde. Om de det gjorde, skulle dess praktiska undervisning hava ett avgörande [63] inflytande på deras vandel. Vilket edert arbete än är, kära bröder och systrar, utfören det för vår käre Herre och gören edert allra bästa. Låten icke de gyllene tillfällena gå obrukade förbi och edert liv visa sig vara förfelat, under det I sitten fåfängt drömmande om bekvämlighet och framgång i ett arbete, som Gud icke kallat eder till. Gören det, som ligger eder närmast. Gören det, även om I möten faror och svårigheter ute på fältet, men, det beder jag eder om, klagen icke över svårigheter och uppoffringar. Se på valdenserna! Se, huru de gingo fram för att låta evangelii ljus lysa för för-mörkade sinnen. Vi må icke arbeta med det målet för våra ögon, att vi skola få vår belöning här i livet, utan med blicken riktad på den segerkrans, som väntar vid loppets slut. Män och kvinnor behövas nu, vilka med trohet och fasthet vilja inträda i arbetet — män och kvinnor, som vilja arbeta utan att vägen jämnas och alla hinder undanröjas.

Till och med fienderna skola visa aktning.

Jag har skildrat, hurudana kolportörerna borde vara, och må Herren upplåta deras sinnen, så att de inse vikten av denna sak i hela dess längd och bredd och inse sin plikt att på ett rätt sätt representera Kristi karaktär genom att visa tålamod, frimodighet och en omutlig rätt-skaffenhet. Må de ihågkomma, att de lätt kunna förneka honom genom likgiltighet, efterlåtenhet och feghet. Om I, unga män, efterleven dessa principer under edert arbete ute på fältet, skolen I vinna aktning, och många skola [64] komma till tro på de sanningar, som I framhållen, därigenom att I efterleven, vad I tron, och eder dagliga vandel är som ett ljus, som blivit satt på ljusstaken och lyser för alla, som äro i huset. Till och med edra fiender skola respektera eder, hur mycket de än hava emot edert arbete; och när I haven kommit så långt, skola edra enkla ord besitta kraft till att överbevisa och vinna själar. — ”Testimonies”, band 5, sid. 396-407. [65]

Kapitel 8—Kolportören och bibelarbetet.

Jag har mottagit brev med förfrågningar an-gående kolportörens plikter. Några ha framhållit, att de vid besök hos människorna funnit passande tillfällen att framhålla den närvarande sanningen och nästan sett sig tvungna att hålla bibelläsningar. Dessa tillfällen kunde de icke med gott samvete försumma. Å andra sidan komma även brev, som omtala att våra kolportörer försumma sitt arbete för att hålla bibelläsningar över ämnen, som tillkomma våra lärare, och att den fördom, som dessa bibelläsningar uppväcka, gör det svårt för kolportörerna att leverera sina böcker; och några begära råd angående dessa ting.

Uppehållen eder icke vid läropunkter.

Vi tro, att det ligger sanning i båda dessa framställningar, såväl att kolportörerna finna lämpliga tillfällen att leda människorna till en bättre förståelse av bibeln som att det på grund av det bruk, de göra av dessa tillfällen, uppstår fördom och arbetet förhindras. När kolportören går ut till sitt arbete, bör han icke tillåta, att hans intresse drages bort från hans bestämda arbete, utan han bör på ett förståndigt sätt beflita sig om att hålla sig till saken. [66] Och dock bör han, under det han är trogen i sin kolportage, icke försumma tillfällen till att hjälpa dem, som söka efter ljus och behöva skriftens Iröst. Om kolportören vandrar med Gud, om han beder om himmelsk visdom till att göra gott och intet annat än gott i sitt arbete, skall han snart upptäcka, vad de personer, som han kommer i beröring med, egentligen behöva. Han skall på bästa sätt utnyttja dessa tillfällen till att draga själar till Kristus, i det han icke dväljes vid läropunkter utan vid Guds kärlek, hans barmhärtighet och godhet, sådan den uppenbaras i frälsningsplanen. Besjälad av Kristi ande skall han vara redo att uttala de rätta orden till den som är anfäktad.

Själens stora behov består i att känna Gud och den han har sänt, Jesus Kristus. Bibeln innehåller en mängd praktiska lärdomar, som kolportören tryggt kan framhålla. Om han på detta sätt kan meddela kunskap om praktisk religion, skall han därigenom styrka människorna, som stå i behov av just denna själens dyrbara föda.

Behov av gudomlig vägledning.

Guds fordringar må alltid stå inför oss. Vi böra aldrig glömma, att vi skola avlägga räkenskap för vårt livs handlingar. Kännande det stora ansvar, som ligger i denna tanke, skola kolportörerna vaka över själar, och deras böner skola uppstiga från uppriktiga läppar om visdom alt i rätt tid tala till dem, som behöva hjälp. Sådana arbetare skola genom sin lydnad för sanningen oavlåtligen höja, rena och luttra själen. De skola äga en sann upp- [67] fallning om en själs värde; och de skola på bästa sätt tillvarataga varje tillfälle till att uppenbara Kristi rika nåd. Må kolportören gå fram med denna bön på sina läppar: ”Herre, vad vill du, att jag skall göra?” Må han arbeta såsom inför Guds åsyn och i heliga änglars närvaro; må han önska att vinna Guds bifall i alla ting; då skall hans arbete icke bliva utan frukt.

Mindre av strid och mera av Kristus.

Vi behöva mindre av strid och mera, mycket mera av Kristus. Vår återlösare är medelpunkten för vår tro och vårt hopp. De som kunna framställa hans oändliga kärlek och uppväcka hjärtana till att giva honom sina bästa och heligaste känslor, utföra ett arbete, som är stort och heligt. Genom flit i kolportörsarbetet, genom att trofast framställa Golgala kors för folket, utför kolportören dubbel nytta.

Nämn Jesu namn med vördnad.

Men på samma gång vi uppställa dessa ar-betsmetoder, kunna vi dock icke framhålla ett fullkomligt rättesnöre, som var och en skall följa. Omständigheterna förändra tillvägagångssättet. Gud skall undervisa dem, som längta efter vägledning. Han skall säga till sitt mänskliga redskap: ”Tala till den eller den om Jesu kärlek.” Så snart Jesu namn med kärlek och ömhet uttalas, komma Guds änglar nära för att uppmjuka och övervinna hjärtat. [68]

Tala om Kristi kärlek.

Ofta bliva läropunkter framhållna utan någon särskild verkan; ty människorna vänta, att andra skola vilja påtvinga dem sina åsikter; men när man uppehåller sig vid Kristi kärlek, gör hans nåd intryck på hjärtat. Det finnes många, som uppriktigt söka efter ljus, som icke veta, vad de skola göra för att bliva frälsta. O, berätta för dem om Guds kärlek, om det offer, som gjordes på Golgata kors för att rädda dem, som äro nära att gå förlorade. Säg dem, att de skola underordna sin vilja under Guds vilja; och ”om någon vill göra hans vilja, så skall han förstå, om denna lära är från Gud” (Joh. 7:17).

Kristus såsom han är.

Ingen kan bliva en framgångsfull själavinnare, innan han för egen del avgjort frågan om över-lämnande till Gud. Vi måste personligen ikläda oss Herren Jesus Kristus. För var och en av oss må han bliva visdom, rättfärdighet, helgelse och förlossning. När vi i tron fatta Kristus såsom vår personlige Frälsare, skola vi framställa honom inför andra i ett nytt ljus. Och när människorna få se Kristus såsom han är, skola de icke kivas om läropunkter; de skola fly till honom för att få förlåtelse, renhet och evigt liv.

Vad som mest är att frukta.

Den svårighet, som mest är att frukta, är den, att kolportören, som träffar dessa sökande själar, själv icke är omvänd, att han icke själv [69] av egen erfarenhet känner till Kristi kärlek, som övergår allt förstånd. Om han icke själv är i besittning av denna kunskap, hur skall han då kunna undervisa andra om denna dyrbara sanning? Människorna behöva lära känna själva kärnan av en sann tro, det sätt varpå de skola mottaga Kristus och förtrösta på honom såsom sin personliga Frälsare. De behöva veta, huru de skola följa i hans fotspår, varhelst han går. Må arbetarens fötter steg för steg följa Jesu fotspår och icke utmärka någon annan väg, på vilken man skulle kunna komma till himmelen.

Själar i gott förvar.

Då en själ genom detta personliga arbete blivit förd till Kristus, överlämna då åt Gud att påverka det ödmjuka hjärta, som överlämnat sig åt honom; låt Gud kalla honom att upptaga just det verk, som han anser honom passande för. Gud har lovat, att hans nåd skall vara nog för alla, som vilja komma till honom. De som överlämna sig åt Jesus och öppna hjärtedörren och bjuda honom komma in, skola vara i gott förvar. Han säger: ”Jag är vägen och sanningen och livet” (Joh. 14:6). När de hava Jesus, hava de också sanningen. De skola bliva fullkomnade i honom.

Drag människorna till Återlösaren.

Många kristna bekännare ha skilt sig från Kristus, den stora medelpunkten, och göra sig själva till medelpunkt; men såvitt de önska häva någon framgång i sitt arbete att draga andra till Frälsaren, må de först själva komma till- [70] baka till honom och lära sig inse sitt fullkomliga beroende av hans nåd. Satan har gjort sitt yttersta för att sönderbryta den kedja, som lorenar människorna med Gud; han vill binda deras själar vid sin egen vagn och göra dem till slavar i sin tjänst, men vi må motarbeta honom och draga människorna till Återlösaren.

Varen trogna lärjungar.

Kolportörerna böra vara trogna lärjungar och finna ut, på vilket sätt de bäst kunna vinna framgång. Och under det de äro sysselsatta härmed, böra de hålla sina ögon och öron och sitt förstånd öppna och mottaga visdom från Gud, så att de kunna förstå att hjälpa dem, som omkomma på grund av bristande kunskap om Kristus. Varje arbetare bör koncentrera all sin energi och använda all sin kraft i den högsta av allt slags tjänst — den att befria människorna ur satans snara och föra dem till Gud, fastgörande beroendets kedja genom Jesus Kristus vid den tron, som omgives av löftets regnbåge. —”Manual for Canvassers”, sid. 35—39.

Medel för budskapets hastiga utbredande.

Bokverksamheten är ett stort och gott arbete; men det har icke alltid intagit den upphöjda och helgade ställning, som Gud bestämt, att det skulle göra, emedan själviska intressen spelat allt för stor roll för somliga av dem, som varit förbundna med detta arbete. Bokverksamheten skulle vara det medel, varigenom sanningens ljus med hast kunde utstråla till värl- [71] den. Do tryckalster, som utgivas, höra vara sådana, att de befästa varje trons pelare, som blivit rest på Guds ords grund och genom hans Andes uppenbarelse.

Den sanning, som Gud överlämnat till sill folk i dessa yttersta dagar, borde bevara dem ståndaktiga inför sådana, som inkomma i för-samlingen och vilja framställa falska läromeningar. Den sanning, som stått orygglig mot fiendens anfall i över ett halvt århundrade, skall även framdeles vara Guds folks klippa och tröst.

Vårt bevis inför icke kristna att vi äga Guds sanning, skall bestå däri, att vi leva ett liv av sträng självuppoffring.

Vi må icke utsätta vår tro för hån, men alltid hava hans exempel för ögonen, vilken, oaktat han var himmelens konung, steg hit ned och levde ett självuppoffringens och självförsakelsens liv för att bevisa rättfärdigheten av sin Faders ord.

Låt oss alla besluta oss för att göra vårt allra bästa, så att våra goda gärningar kunna vara ett ljus för världen. — ”Testimonies”, band 9, sid. 69, 70. [72]

Kapitel 9—Finansfrågan.

Verket står stilla, emedan de, som föregiva sig följa Kristus, icke efterleva de evangeliska principerna. Det vårdslösa sätt, varpå några kolportörer, både unga och gamla, ha utfört sitt arbete, visar, att de ha viktiga lärdomar att inhämta. Mycket vårdslöst arbete har framställts för mig. Somliga ha gjort efterlåtenheten till en vana och denna efterlåtenhet har förts in i Guds verk. Förlagen ha ådragit sig skuld, därigenom att kolportörerna underlåtit att uppfylla sina förbindelser. Kolportörerna ha känt sig illa behandlade, när de tillhållits att punktligt betala sina böcker hos förlaget. Att fordra punktlig betalning är dock det enda sätt, varpå affärer kunna hållas i gång.

Dörren stängd och reglad.

Sakerna böra ordnas på sådant sätt, att kol-portörerna ha nog att leva av utan att komma i ekonomiska svårigheter. Denna frestelsens dörr må stängas och reglas. Hur ärlig en kolportör än må vara, kunna förhållanden uppstå, varunder han råkar i svår frestelse. Lättja och liknöjdhet äro icke frukter, som växa på det kristliga trädet. Ingen kan vara pliktförgäten eller oärlig i utförandet av Herrens verk och likväl stå utan skuld inför Guds ögon. Alla, som äro det, förneka genom sitt handlingssätt [73] Kristus. Under det de föregiva sig bevara Guds lag och lära andra att hålla den, uraktlåta de själva att iakttaga dess principer.

Herrens ägodelar böra förvaltas med trohet. Då han givit människan liv, hälsa och sunt förnuft, givit henne fysisk och moralisk styrka, som han önskar, att hon skall utveckla, böra då icke dessa gåvor med trohet och flit användas till hans namns ära? Ha våra bröder betänkt, att de må avlägga räkenskap för alla de gåvor, han givit dem? Ha de handlat visligt med sin Herres pund eller ha de oförsiktigt slösat bort det och stå upptecknade i himmelen såsom otrogna tjänare? Många ödsla med sin Herres penningar genom ett överdådigt levnadssätt, de förvärva sig ingen erfarenhet i självförnekelse utan slösa bort penningarna på fåfänglighet och försumma alt taga upp korset. Många, vilka haft dyrbara tillfällen, ha ödslat bort sitt liv och ha nu råkat i lidande och armod.

Gud uppmanar till bestämda förbättringar i olika grenar av verket. De affärsuppgörelser, som komma till stånd i förbindelse med hans verk, må präglas av större omtänksamhet och punktlighet. Verkliga, beslutsamma försök att genomföra erforderliga reformer ha icke gjorts. — ”Testimonies”, band 6, sid. 337—338.

Kolportörerna vänta att bliva hjälpta.

Somliga kolportörer mena, att de, då de råka i förlägenhet, för tillfället kunna innehålla pen-ningar, som tillhöra förlaget, vilket blott medför, att de råka i ännu större svårigheter och åter fordra hjälp. De som förvalta förlagets medel böra samvetsgrant hålla uppsikt över att [74] kassabehållningen icke på detta sätt uttömmes. Om kolportörerna icke genom sitt arbete kunna insända till förlaget varje krona, som rätteligen tillhör det, må de hellre sluta just där de äro. De böra icke befatta sig med kolportörsarbetet, om de icke kunna inbringa medel till förlaget i stället för att draga därifrån.

Ingen må ådraga sig skuld.

Alla böra iakttaga sparsamhet. Ingen arbetare bör sköta sina affärer så, att han ådrager sig skuld. Att draga penningar från förlaget, innan dessa äro förtjänta, utgör en snara. På detta sätt sina hjälpkällorna ut, så att man icke kan underhålla missionsarbetarna. När en person frivilligt ådrager sig skuld, insnärjer han sig själv i ett av de nät, som satan sätter ut för att fånga själar. — ”Manual for Canvassers”, sid. 65. [75]

Kapitel 10—Sanningens Kraft att överbevisa och omvända själar.

Det är genom den gudomliga nådens omdanande inflytande på människohjärtat som ordets kraft uppenbaras. Budskapet skall göra mäktigt intryck på hjärtana, då det förkunnas i landsdelar, där det ej förut blivit hört. Det synes hava större kraft att omdana hjärtana där än på sådana platser, där denna verksamhet förut är känd. Sanningen har ringa makt över sådana som för egen vinnings skull vandra tvärt emot den t— sådana som följa principer, som gå i motsatt riktning. De kunna väl bekänna sig tro på Guds ord, men de giva inga bevis för, att de äro helgade därigenom.

Sanningen skall utöva sin makt över dem, som aldrig förr hört den. De skola ledas till att erkänna sin synd och komma till en sann och grundlig omvändelse. Herren skall påverka hjärtan, som icke förr ha hört varningen, människor, som icke förut ha insett, huru stora syndare de äro.

Kristus den ende.

Kristus är den ende, som med framgång har mött och besegrat synden. Må hans rättfärdiga livs klara ljus stråla in i deras själ, som sitta i mörker. Genom evangelii direkta inflytande ha tusenden blivit omvända på en enda dag. [76]

Syndares omvändelse.

När en syndare vaknar upp över, a ti han endast genom Kristus kan ärva evigt liv, när han förstår, att ett liv i lydnad för Guds ord är villkoret för att inkomma i Guds rike, när han ser Kristus såsom sin försonare, då träder han fram inför sin Frälsare i hjärtats ödmjukhet och förkrosselse och bekänner sina synder och beder om förlåtele. Han får ett mäktigt intryck av Guds majestät och härlighet. Han förnimmer en så djup längtan i sitt innersta efter förlåtelse, frid och salighet, att han helt överlämnar sig i Guds hand.

Syndare bliva missionsarbetare.

Jag har uppmanats att säga, att somliga, som till det yttre synas helt fångade av synden, då sanningens ljus strålar in i deras själ, skola bliva trofasta missionsarbetare på sådana platser, där det finnes just sådana syndare, som de själva en gång voro,

Skrivet för kolportörer.

Jag skriver detta, emedan de, som verka i kolportörsarbetet och göra husbesök, ofta möta män och kvinnor, som till det yttre se föga tilldragande ut, men vilka, då de vunnits för sanningen, skola bliva bland dess mest trofasta och helhjärtade anhängare. Sanningens ande är en prydnad för varje församling. De som Herre använder i sin tjänst, ha kanske icke alltid så behagligt yttre, men så vitt de äro trogna och rättskaffna, äro de dyrbara i Herrens ögon. [77]

Sträng rättskaffenhet.

Allt efter som änden närmar sig skall Herrens verk tillväxa i renhet och helighet. Missionsarbetarna skola fyllas av kärlek till Gud och varandra. De skola bevisa sig strängt rättskaffna i alla ting. När själva sanningens kärna uppenbaras, skall Gud visa sig såsom en barmhärtighetens och kärlekens Gud. Himmelens änglar skola lägra sig runt omkring församlingens medlemmar på jorden och bistå dem i deras trångmål. Låt oss alltid komma ihåg, att vi äro Guds medarbetare. I förening med honom skola vi med glädje och sång påskynda hans verks fullbordan. I varje själ skall nitälskans heliga eld tändas. Skara efter skara skall träda ut ur fiendens led och komma Herren till hjälp mot de väldiga.

En djupare erfarenhet.

Guds arbetare må erhålla en djupare erfarenhet. Om de vilja helt överlämna sig åt honom, skall han utföra ett mäktigt verk för dem. De skola med höga segerrop intaga sådana förskansningar, som varit i satans våld, och där plantera sanningens banér. De skola bära märken efter striden, men de skola uppmuntras genom Guds nådiga försäkran, att han skall föra dem an segrande och för att segra.

Världen skall förändras.

När Guds tjänare med helig nitälskan beflita sig om att samarbeta med himmelska väsen, skola förhållandena i världen förändras, och snart skall jorden med glädje mottaga sin ko- [78] nung. Då skola de förståndiga ”lysa, såsom fästet lyser, och de som hava fört de många till rättfärdighet såsom stjärnor, alltid och evinnerligen”. — ”Advent Review and Sabbath Herald”, band 80, den 17 sept. 1903. [79]

Kapitel 11—Förenade ansträngningar.

Hälsovårdsskrifter böra säljas.

Fullkomlig enighet bör råda mellan de arbetare, som syssla med de böcker, varigenom hela världen skall upplysas. Varhelst kolportörsarbetet utföres bland vårt folk, böra hälsovårdsskrifter och religiösa böcker höra samman såsom delar av en förenad verksamhet. Förhållandet mellan de religiösa böckerna och hälsovårdsböckerna har framställts för mig under bilden av ränningen och inslaget i en väv, som tillsammans bilda ett vackert mönster och ett fullkomligt stycke arbete.

Av lika stor betydelse.

Man har under den förflutna tiden icke skänkt hälsovårdslitteraturen den uppmärksamhet, som dess betydelse kräver. Oaktat en stor klass av människor satt högt värde på den, finnas dock många, som icke ansett nödvändigt, att den skulle utbredas i världen. Men vad kan väl utgöra en bättre förberedelse för Herrens ankomst och för mottagandet av andra sanningar, som äro nödvändiga för alt bereda ett folk för hans ankomst, än att väcka människorna till insikt om vår tids ondska och uppmuntra till en reform från själviska och skadliga vanor? Behöver icke världen uppväckas med hänsyn till hälsoreform? Behöva icke människorna de sanningar, som [80] framställas i vår hälsovårdslitteratur? Många av våra kolportörer på kolportörsfältet böra komma till en helt annan uppfattning om hälsovårdsarbetet, än de förut haft.

Splittring och partier böra icke finnas bland våra kolportörer och huvudagenter. Alla böra vara lika intresserade för säljandet av de böcker, som behandla hälsovårdsfrågan, som för säljandet av uteslutande religiösa böcker. Det må icke uppdragas någon sådan gräns, att det endast är vissa böcker, som skola lägga beslag på kolportörens uppmärksamhet. Det må råda fullkomlig enighet — en likartad, harmonisk ut-veckling av verket i alla dess grenar.

Ingen likgiltighet bör ifrågakomma.

Den likgiltighet, varmed många ha behandlat hälsovårdsböckerna, är en oförrätt mot Gud. Att skilja hälsovårdsarbetet från verkets stora kropp är icke efter hans anordning. Den närvarande sanningen är lika mycket nedlagd i hälsoreformarbetet som i andra grenar av evangelii verk. Ingen särskild gren kan, skild från de övriga, utgöra ett fullkomligt helt.

Vägen beredes.

Hälsovårdsevangeliet har dugliga förespråkare, men deras arbete har mycket försvårats på grund av att så många predikanter, konferensordförande och andra i inflytelserika ställningar ha uraktlåtit att skänka hälsovårdsfrågan tillbörlig uppmärksamhet. Deha icke erkänt dess förhållande till budskapet såsom kroppens högra arm. Oaktat många läkare och några av pre- [81] dikanterna ha visat denna gren ringa uppmärk-samhet, har Herren likväl visat sin omsorg om den genom att giva den riklig framgång. När hälsovårdsarbetet utföres på rätt sätt, är det som en kil, som banar vägen, så att andra sanningar kunna nå fram till hjärtat. När den tredje ängelns budskap i sin helhet bliver mottaget, skall man giva hälsoreformen dess rätta plats i konferensens förhandlingar, i församlingsarbetet, i hemmet, vid bordet och i hushållningen för övrigt. Då skall den högra armen tjäna och skydda kroppen.

Skall icke träda i stället för budskapet.

Men fastän hälsovårdsarbetet har sin plats i förkunnelsen av den tredje ängelns budskap, må dess förespråkare dock på intet sätt sträva efter att sätta det i stället för budskapet. Hälsovårdsböckerna böra givas sin plats, men utbre-dandet av dessa böcker är blott en av de många grenarna i det stora verk, som skall utföras. Den entusiasm för hälsovårdsböckerna, som man samtidigt uppväcker hos kolportören, må icke leda till, att andra viktiga böcker, som borde spridas bland folket, uteslutas. De som hava uppsikt över kolportörsarbetet böra vara män, som kunna bedöma, i vilket förhållande varje gren av verket står till det hela. De böra skänka spridningen av hälsovårdslitteraturen nödig uppmärksamhet, men icke göra denna gren så framträdande, att arbetarna därigenom dragas bort från andra grenar, som äro av väsentlig betydelse, och man således utesluter de böcker, som isynnerhet bringa världen sanningens budskap. [82]

Det kräves lika mycket utbildning till att arbeta med religiösa böcker, som med de böcker, som avhandla hälsovårdsoch nykterhetsfrågan. Man bör ivra lika mycket för kolportering med de böcker, som innehålla andlig näring, och för att utbilda arbetare till att sprida de böcker, som innehålla den tredje ängelns budskap, som för att utbilda arbetare att sprida hälsovårdsböcker.

Det ena slaget av dessa böcker skall alltid bereda rum för det andra. Båda äro nödvändiga, och de böra båda samtidigt spridas i distriktet. Den ena sorten kompletterar den andra, och de kunna icke på något sätt träda i stället för varandra. Båda avhandla ämnen av största vikt och böra var för sig spela sin roll i Guds folks beredelse för dessa yttersta dagar. Båda böra framstå såsom närvarande sanning, till upplysning, väckelse och överbevisning. Båda böra gå tillsammans i verket att helga och rena de församlingar, som emotse och förvänta Guds Sons ankomst i kraft och stor härlighet.

Måtte då varje utgivare och kolportörsledare ivrigt uppmuntra de kolportörer, som äro ute på missionsfältet, samt uppsöka och utbilda nya arbetare. Må var och en särskilt styrka och uppbygga arbetet så mycket som möjligt utan att försvaga andras arbete. Må allt utföras i broderlig kärlek och utan själviskhet. — ”Testimonies”, band 6, sid. 326—328. [83]

Kapitel 12—Lättsinnig och nervspännande läsning.

Världen översvämmas av böcker, som hellre borde förstöras än spridas. Det vore bättre, att böcker om indianstrider och liknande ämnen, vilka utgivas och spridas i vinningssyfte, aldrig bleve lästa. Det ligger en satanisk förtrollning i dessa böcker. Detta slags spännande berättelser om förbrytelser och avskyvärdheter ha en betvingande makt över många unga människor, i det sådana berättelser uppväcka en önskan hos dem att själva bliva bemärkta, även om det skulle ske genom dåliga handlingar. Det finnes även åtskilliga mera strängt historiska verk, vilkas inflytande knappast är bättre. De avvikelser från det rätta, de rysligheter och det tygellösa leverne, som skildras i dessa böcker, ha ofta verkat såsom en surdeg i många människors sinnen och lett till utövandet av liknande handlingar. Böcker, som framhålla människors sataniska handlingar, förkunna ju offentligt det som är ont. De förskräckliga detaljerna av brott och elände behöva icke återupplivas; och ingen, som omfattar den närvarande sanningen, bör taga någon som helst del i att bevara dem i minne.

Kärlekshistorier och nervspännande, lättsinniga [84] berättelser utgöra innehållet i en annan klass avböcker, som äro en förbannelse för envar, som läser dem. Författaren kan nog förena en god moralisk lärdom med innehållet och genom hela boken infläta religiösa tankar; dock är det i de flesta fall blott satan som iklätt sig en ljusets ängels skepnad för att så mycket mera verksamt kunna bedraga och förföra. Sinnet påverkas i hög grad av den näring, det mottager. Människor, som läsa lättsinniga, nervspännande berättelser, bliva olämpliga för de livets plikter, som ligga framför dem. De föra ett overkligt liv och ha ingen lust till att rannsaka skrifterna för att nära sig av det him-melska mannat. Sinnet bliver förslappat och förlorar förmågan att rätt överväga pliktens och ödets stora problem.

Jag har blivit undervisad om, att ungdomen är utsatt för den största fara på grund av dålig läsning. Satan bringar oavlåtligen både ungdom och människor i den mognare åldern under sin förtrollning genom värdelösa berättelser. Om en stor del av de böcker, som utgivas, bleve förstörd, skulle det göra ett slut på en stor plåga, som i fruktansvärt hög grad bidrager till sinnets försvagande och hjärtats fördärvande. Ingen är så grundad i rätta principer, att han är säker inför frestelsen. All denna dåliga läsning borde med bestämdhet avvisas.

Herren har icke lovat oss att deltaga varken i tryckning eller försäljning av sådan litteratur; ty den är ett medel att fördärva många själar. Jag vet, varom jag skriver, ty denna sak har uppenbarats för mig. Låt icke någon, som antagit sanningen, deltaga i detta arbete i tanke att tjäna penningar därpå. Herren skall låta en [85] tärande förbannelse vila över penningar, som förvärvats på detta sätt. Han skall skingra mer än det som samlas.”Manual for Canvassers”, sid. 51—53. [86]

Kapitel 13—Priset på vår litteratur.

Det finnes saker av betydelse, som våra för-lagshus icke skänkt den nödiga uppmärksamheten. Män i ansvarsfulla ställningar borde ha utarbetat planer för våra böckers spridning, så att de icke behövde bliva liggande på hyllorna, då de komma från pressen. Vårt folk har stannat efter och icke följt med, då Guds försyn har öppnat vägen.

Många av våra tryckalster ha bringats ut i handeln till så låga priser, att förtjänsten icke varit stor nog att hålla tryckeriet i gott stånd och tillika avsätta en fond för förekommande behov. Och de av vårt folk, som icke bära något särskilt ansvar för verket i dess olika grenar. . . ha icke hållit sig underrättade angående sakens behov och det kapital, som är nödvändigt för att bedriva affären. De inse icke, i vilken grad sådana institutioner äro utsatta för förluster, och vilka stora utgifter, som dagligen måste täckas. De synas mena, att allting går utan större omtanke eller utgifter, och begära, att våra tryckalster skola säljas till de lägsta priser; och det bliver då nästan ingenting över. Och sedan priserna bringats så lågt ner, att de nästan äro ruinerande, visa de likväl ringa intresse för en större försäljning av just de böcker, som de [87] begärtså sfor prissänkning på. När de uppnått sin avsikt, känna de sig befriade fran vidare bördor i stället för att visa ett levande intresse och verklig omsorg för en större omsättning, så att sanningens säd kan utsås och medel inbringas till förlaget för utgivande av andra alster.

Det har rått en stor pliktförgätenhet från pre-dikanternas sida, i det de underlåtit att väcka intresset hos församlingarna på de platser, där de verkat, för denna sak. När priserna en gång sänkts, är det en svårare sak att höja dem igen, så att affären kan bära sig, eftersom inskränkta personer skola framhålla, att försöket härtill utgör spekulation. De betänka icke, att ingen människa skördar någon vinst därav, men att (iuds institutioner, hans egna redskap icke må förlamas i sin verksamhet av brist på medel. Böcker, som borde få en vidsträckt spridning, ligga till ingen nytta i våra förlagshus, emedan icke nog stort intresse visas för att få dem utspridda.

Pressen är en makt, men om dess alster falla döda till marken på grund av brist på män, som vilja utarbeta planer för dess omsättning, är dess makt bruten. Det har funnits män, som varit nog framsynta att inse nödvändigheten av att anskaffa medel till att framställa böcker och traktater i mängd; men samtidigt har man varit försumlig uti att ordna arbetet så, att de medel, som blivit utlagda, kunde komma in igen till utgivande av nya tryckalster. Pressen med alla dess fördelar står till deras förfogande, och de kunna använda den med allra bästa resultat; eller de kunna gå halvt i sömnen och genom overksamhet förlora, vad de annars kunde hava vunnit. Med förståndiga beräkningar kun- [88] na de sprida ljus genom försäljning av böcker och skrifter; de kunna få in dem i tusende hem, där man nu sitter i villfarelsens mörker”Testimonies”, band 4, sid. 388, 399. [89]

Kapitel 14—Våra böcker skola säljas och läsas.

Hundratals män behövas.

Andra förlagshus hava väl utarbetade planer för utbredandet av böcker, som icke äro av större betydelse. ”Ty denna tidsålders barn skicka sig klokare mot sitt släkte än ljusets barn.” Gyllene tillfällen att bringa, sanningens tysta budbärare in i familjer och till enskilda erbjuda sig nästan dagligen; men man är för efterlåten och tanklös för att tillvarataga dessa tillfällen. Predikanterna äro få — icke mer än en, där det borde vara hundra. Många begå fel genom att underlåta att använda sina gåvor till sina medmänniskors räddning. Hundratals män borde vara sysselsatta med att sprida ljuset överallt i våra städer och byar. Allmänheten måste påverkas. Gud säger, att ljuset skall spridas till alla delar av fältet. Han vill, att vi människor skola vara ljusbärare för dem, som sitta i mörkret.

Icke från ytliga kretsar.

Missionärer behövas överallt. I alla delar av arbetsfältet böra kolportörer väljas, icke från sällskapslivets ytliga kretsar, icke bland män och kvinnor, som icke duga till något och som icke hava framgång i någonting, utan bland sådana, [90] som äga ett behagligt uppträdande, takt, klar omdömesförmåga och duglighet. Sådana personer behövas, om de skola hava framgång såsom kolportörer och bokagenter. Men det händer, att kortsynta predikanter smickra dem med att de borde använda sina förmågor i predikoverk-samheten i stället för att endast gå såsom kolportörer. På detta sätt förringa de arbetet. De påverka dem till att söka sig predikantbevillning; och just de. som kunde utbildas till goda missionärer för att besöka människorna i hemmen och tala och bedja med dem, bliva dåliga predikanter; och det fält, varpå så mycket arbete behöves och där så mycket gott kunde uträttas för saken, försummas. Den plikttrogne kolportören såväl som predikanten bör hava en rimlig gottgörelse för sitt arbete, då det utföres i trohet.

Ett mycket viktigt arbete.

Om det finnes ett arbete, som är viktigare än något annat, så är det att få våra böcker ut bland folket och sålunda leda dem till att rannsaka skriften. Missionsarbetet att bringa våra tryckalster in i hemmen, tala med människorna och bedja med och för dem, är ett gott arbete, ett arbete, som skall giva män och kvinnor erfarenhet till att utföra en själasörjares verksamhet.

Icke alla passande för arbetet.

Icke alla äro passande för detta arbete. Sådana, som äga bästa förmåga och duglighet och som vilja gripa verket an på ett förståndigt sätt [91] samt utföra det systematiskt och med uthållighet och energi, just dessa borde utväljas. En grundligt genomtänkt plan bör föreligga, och denna plan bör noga följas. Församlingarna överallt borde fatta ett levande intresse för traktatoch missionsarbetet....

Klädedräkt och uppförande.

Vi äga nu många hjälpmedel till sanningens utbredande, men vårt folk sätter icke värde på de privilegier, de åtnjuta. Varje medlem i för-samlingarna inser icke nödvändigheten av att utnyttja sina gåvor i arbetet för själars frälsning. De inse icke den skyldighet de hava att samla prenumeranter på våra tidningar och att omsätta våra böcker och skrifter. Sådana män böra vara i verksamhet, som villigt låta sig undervisas med hänsyn till det bästa sättet att vinna inträde bland folket. Deras klädedräkt bör vara nätt men icke prålig, och de böra lägga sig vinn om ett behagligt uppträdande. Det råder stor brist på verklig artighet hos oss såsom ett folk. Hövlighet bör ådagaläggas av var och en, som upptager missionsarbetet.

Omsättningen ökar behovet.

Våra förlagshus böra utvisa jämn framgång. Vårt folk kan stödja dem, såvitt de visa verkligt intresse för att få våra tryckalster ut i marknaden. Men utvisas lika litet intresse under det kommande året som under det förflutna, skall förtjänsten bliva mycket knapp. Ju större spridning våra böcker få, desto större skall behovet bliva av böcker, som förklara sanningens [92] bok. Många ha fått avsmak för de självmotsä-gelser, de villfarelser och det avfall, som råder inom kristenheten, samt för de tillställningar, ba-sarer och lotterier och andra påfund, som man tillgripit för att samla penningar för kyrkliga ändamål. Det finnes många, som söka efter ljus i mörkret. Om våra tidningar, traktater och böcker, vilka innehålla en klar utläggning av bibelns sanningar, finge en riktigt stor spridning, skulle många finna, att de innehålla just vad de söka efter. Men många av bröderna bära sig åt, som menade de, att människorna skulle komma till dem eller sända bud till deras kontor för att erhålla skrifter, då tusenden icke veta, att de existera.

Sätt böckernas värde högt.

Gud vill, att hans folk skall handla såsom le-vande människor och icke vara slöa, efterlåtna och försumliga. Vi må bära böckerna och skrif-terna ut till folket och påverka dem att köpa, i det vi visa dem, att de skola få mer än tillräcklig valuta för penningarna. Sätten de böcker, I arbeten med, högt. I kunnen icke sätta dem för högt. — ”Testimonies”, band 4, sid. 389—392. [93]

Kapitel 15—Valda stycken.

Valet av kolportörer.

Somliga äro bättre skickade än andra till att utföra ett visst arbete; man bör därför icke länka, att vem som helst kan bliva kolportör. Några äro icke vidare lämpliga för detta arbete; men därför böra de icke anses sakna tro eller villighet. Herren är icke orimlig i sina fordringar. Församlingen är liksom en trädgård, där det finnes en mångfald av blommor, var och en med sina egendomligheter. Oaktat de i mångt och mycket skilja sig från var-andra, har dock varje planta och blomma sitt eget värde.

I betraktande av de olika naturanlag, som förefinnas bland Guds folk, väntar Herren icke, att var och en skall passa för vilket arbete som helst. Låt oss alla komma ihåg, att det finnes olika slags ansvarsposter. Det är icke överlämnat till någon människa att föreskriva en annan ett arbete, stridande mot hennes egen överbevisning om vad som är hennes plikt. Det är rätt att giva råd och framlägga planer, men var och en bör hava frihet till att söka vägledning hos Gud, vilken han tillhör och vilken han tjänar. — ”Testimonies”, band 6, sid. 333, 334. [94]

En förberedelse för predikoämbetet.

Somliga män, vilka Gud kullal till predikoverksamhet, ha gålt ut på fältet såsom kolportörer. Jag har blivit undervisad om, att detta är en förträfflig förberedelse, om deras avsikt är alt sprida ljus, all bringa Guds ords sanningar direkt in i familjerna. Under samtalen skall ofta givas tillfälle att framhålla bibelns lära. Gripes verket an på rätt sätt, skola familjer bliva besökta och arbetarna få tillfälle till att visa kristlig ömhet och omsorg för själar, och mycket gott skall bliva resultatet. Delta skall bliva en förträfflig erfarenhet för dem, som ha predikoämbetet som mål.

De som vilja utbilda sig till att predika, kunna icke sysselsätta sig med något arbete, som giver dem så stor erfarenhet som kolportörsarbetet. —”Testimonies”, band 6, sid. 334.

Om att utstå svårigheter.

Den, som i sitt arbete möter prövningar och frestelser, bör draga fördel av dessa erfarenhe-ter, så alt han lär sig att mera oförbehållsamt lita på Gud. Han bör varje ögonblick känna sitt beroende av Gud. Ingen klagan bör uppslå i hans hjärta eller gå över hans läppar. Och har han framgång, bör han icke giva sig själv äran därför, ty hans framgång beror på Guds änglars inflytande på hjärtat. Låt honom komma ihåg, att såväl i medsom motgång äro de himmelska sändebuden alltid vid hans sida. Han bör erkänna Herrens godhet och prisa honom med glädje. [95]

Kristus lämnade sin härlighet och kom till denna jorden för att lida för syndare. Om svårigheter möta oss i vårt arbete, låt oss då se hän till honom, som är vår tros begynnare och fullkomnare. Då skola vi icke bliva försagda eller modlösa. Vi skola utstå besvärligheter såsom goda Jesu Kristi stridsmän. Kommen ihåg, vad Paulus säger om alla sanna troende: ”Vi äro Guds medarbetare; I ären ett Guds åkerfält, en Guds byggnad” (1 Kor. 3:9). —”Testimonies”, band 6, sid. 334.

En dyrbar erfarenhet.

Den, som upptager kolportörsarbetet på rätta sättet, måste vara både lärare och lärjunge. Under det han försöker lära andra, må han själv lära att utföra en evangelists arbete. När kolportörer gå ut på fältet med ödmjuka hjärtan och fyllda av allvarlig verksamhetsiver, skola de finna många tillfällen att tala ett ord i rätt tid till själar, som äro nära att dö av missmod. Efter att ha arbetat för dessa behövande kunna de säga: ”I voren ju förut mörker, men nu ären I ljus i Herren” (Ef. 5:8). När de betrakta andras syndiga vägar, skola de kunna säga: ”Sådana voro ock somliga bland eder, men I haven låtit två eder rena, I haven blivit helgade, I haven blivit rättfärdiggjorda i Herrens, Jesu Kristi, namn och i vår Guds Ande” (1 Kor. 6: 11).

De som arbeta för Gud, skola nog möta svårigheter, men löftet hör dem alltid till: ”Se, jag är med eder alla dagar intill tidens ände” (Matt. 28:20). Gud har en underbar erfarenhet i beredskap för dem, som vilja säga: [96]

”Jag tror ditt löfte; jag vill icke tvivla eller bliva modlös.” — ”Testimonies”,band 6, sid. 335.

Om att rapportera.

De som förvärva sig en sådan erfarenhet i att arbeta för Herren, böra berätta därom i våra tidningar, så att andra kunna bliva uppmuntrade därigenom. Kolportören bör berätta om den glädje och välsignelse, han mottagit under sitt tjänande såsom evangelist. Dessa rapporter böra givas plats i våra tidningar; ty de hava ett vittgående inflytande. De skola vara såsom en ljuvlig vällukt i församlingen, en livets lukt till liv. Härigenom bliver det uppenbarat, att Gud verkar med dem, som samarbeta med honom. — ”Testimonies”, band 6, sid. 336.

Hälsoreformen.

Sen till, då I ären tillsammans med otroende, att I icke låten eder ledas bort från rätta principer. Sitten I till bords med dem, så varen återhållsamma och njuten endast det slags mat, som icke förslöar sinnet. Avhållen eder från all slags omåttlighet. I mån icke försvaga edra andliga och fysiska krafter, på det att I icke mån bliva likgiltiga i andliga saker. Hållen sinnet vaket, så att Gud kan göra det rätta intrycket på det med sitt ords dyrbara sanningar.

Sålunda skolen I kunna utöva inflytande över andra. Många söka rätta andras liv genom att påpeka vad de anse vara orätta vanor. De [97] gå till de enligt deras förmenande villfarande och påpeka deras brister, men göra samtidigt intet försök att hänleda deras uppmärksamhet till rätta och sanna principer. Genom ett sådant tillvägagångssätt uträttas i regel ingenting. I våra försök att rätta på andra uppväcka vi ofta deras motstånd och åstadkomma sålunda mera skada än nytta. Gån icke till dem för att påpeka deras fel eller villfarelser. Undervisen dem genom edert eget exempel. Låten eder egen självförsakelse och självbehärskning illustrera lydnad för rätta principer. Låten edert liv bära vittnesbörd om sanningens helgande och förädlande inflytande.

Talets gåva.

Av alla gåvor Gud skänkt människan, är ingen mera dyrbar än talförmågan. Helgad genom den helige Ande är den en makt i det godas tjänst. Det är med tungan vi överbevisa och förmana; med den uppsända vi våra böner och vårt lov till Gud, och med den meddela vi våra tankar om Återlösarens kärlek. Genom ett rätt användande av talets gåva kan kolportören utså sanningens dyrbara säd i mångas hjärtan. — ”Testimonies”, band 6, sid. 336, 337.

Kännedom om boken.

Kolportören bör göra sig väl förtrogen med den bok, han sprider, och ögonblickligen vara färdig att fästa uppmärksamheten vid viktiga kapitel. — ”Testimonies”, band 6, sid. 338. [98]

Traktater och broschyrer.

Kolportören bör hava med sig traktater, bro-schyrer och mindre böcker för att skänka till sådana, som icke kunna köpa. På detta sält skall sanningen vinna inträde i många hem. — ”Testimonies”, band 6, sid. 338.

Flit.

När kolportören går till sitt arbete, bör han icke låta sig påverkas av någonting till att giva upp, utan flitigt hålla sig till sin uppgift. Dock bör han icke under arbetet försumma tillfällen till att hjälpa sådana, som söka efter ljus och behöva hjälp och tröst från skriften. Om kolportören vandrar med Gud, om han beder om himmelsk visdom till att göra gott och detta allena, så skall han bliva skicklig att inse rätta tillfället och förstå deras behov, vilka han kommer i beröring med. Han skall vinna det bästa resultat av varje tillfälle till att föra själar närmare Kristus. Besjälad av Kristi sinnelag skall han vara redo att tala uppmuntringens ord till den betungade.

Fördubblande sina gåvor.

Genom flit i utförandet av sitt arbete, genom trohet i att hänvisa människorna till korsets evangelium, kan kolportören fördubbla sina gåvor i det godas tjänst. Men beträffande sättet för arbetets utförande kunna vi icke framhålla någon bestämd regel för alla; ty omständigheterna skifta. Gud skall påverka dem, vilkas hjärtan äro mottagliga för sanningen och som [99] längta efter vägledning. Han skall säga till sitt sändebud: ”Tala till den eller den om Jesu kärlek.” I samma stund Jesu namn i kärlek och saktmod uttalas, äro Guds änglar närvarande för att påverka och uppmjuka hjärtat.

Flitigt studium.

Kolportörerna må flitigt studera och hava ögonen öppna för det bästa sättet att vinna framgång; och de må under arbetets gång söka visdom från Gud till att bistå dem, som utan kännedom om Kristus gå mot förtappelse. Må varje arbetare vinnlägga sig om att uppbjuda alla sina krafter för att uppnå det mål, som är högre än alla andra — att rädda människor ur satans snaror och föra dem till Gud, fastgörande kedjan av beroende genom Jesus Kristus vid den tron, som omgives av löftets regnbåge. — ”Testimonies”, band 6, sid. 338, 339.

Uppträdande.

Personer med ett tafatt uppträdande äro icke passande för detta arbete. Det är män och kvinnor med takt, bildat uppträdande, klar tanke, god omdömesförmåga och sann uppfattning om människosjälens värde, som äga betingelser för framgång. — ”Manual for Canvassers”, sid. 15.

Villiga att mottaga undervisning.

Sådana människor, som äro villiga att låta sig undervisas om bästa sättet att närma sig enskilda personer och familjer, borde ingå i detta arbete. Deras klädsel bör vara nätt men icke prålig, och deras uppträdande bör vara [100] sådant, att det icke väcker människornas avsmak. Hos oss såsom ett folk råder stor brist på verklig artighet. Mycket kan vinnas genom hövlighet. — ”Manual for Canvassers”, sid. 18.

Arbetet är upplyftande.

Kolportörens arbete är upplyftande och skall krönas med framgång, om han med ett ärligt sinne allvarligt och med tålamod fortsätter med det, som han åtagit sig. Hans hjärta må vara med i arbetet. Han må stiga upp tidigt och arbeta med flit och samtidigt på ett rätt sätt göra bruk av de gåvor, som Gud givit honom. Han skall möta svårigheter, men med en uthållighet, som icke låter sig rubbas, skall han övervinna dem. Han skall därvid ständigt utveckla en allt mera harmonisk karaktär. Stora karaktärer danas genom små handlingar och försök. ”Manual for Canvassers”, sid. 18.

Två och två.

Kolportörerna böra utsändas två och två. Oer-farna arbetare böra utsändas tillsammans med dem, som äga större erfarenhet och som kunna vara dem till hjälp. De kunna tala tillsammans, studera Guds ord tillsammans och bedja med och för varandra. Härigenom skall både den äldre och den yngre kristne mottaga välsignelse från Gud. — ”Manual for Canvassers”, sid. 17.

Det rätta arbetet.

Kolportörerna böra vara överbevisade om, att kolportörsarbetet är just det arbete, som Herren [101] önskar, att de skola utföra. De böra komma ihåg, att de äro i Herrens tjänst.

Undervisning må givas.

Allvarliga bemödanden äro nödvändiga; under-visning må givas; arbetets vikt må framhållas för kolportörerna. Alla må utvisa den självför-sakelsens och självuppoffringens ande, som uppenbaras i vår Återlösares liv.

Jesajas erfarenhet.

Låt kolportörerna läsa Jesajas 6:te kapitel och lägga dess lärdomar på hjärtat: ”Då sade jag: ’Ve mig, jag förgåsi Ty jag har orena läppar, och jag bor ibland ett folk, som har orena läppar, och mina ögon hava sett Konungen, Herren Sebaot.’ Men en av seraferna flög fram till mig, och han hade i sin hand ett glödande kol, som han med en tång hade tagit på altaret. Och han rörde därmed vid min mun. Därefter sade han: ’Se, då nu detta har rört vid dina läppar, har din missgärning blivit tagen ifrån dig, och din synd är försonad.’ Och jag hörde Herren tala, och han sade: ’Vem skall jag sända, och vem vill vara vår budbärare?’ Och jag sade: ’Se, här är jag, sänd mig’ ” (Jes. 6: 5—8).

Människor med ödmjuka hjärtan.

Vad som här framställts skall åter och åter upprepas. Herren önskar, att många skola deltaga i detta härliga arbete, sådana, som äro invigda åt Gud, vars hjärtan äro ödmjuka och vilka äro villiga att taga fatt på vilken gren [102] av verket som helst, där de kunna göra nytta. — ”Manual for Canvassers”, sid 18, 19.

Tydligt språk.

Den kolportör, som klart och tydligt kan tala om förtjänsterna hos den bok, han sprider, skall finna, att detta är honom till stor hjälp att få beställning. Han får kanske tillfälle att läsa någon del av ett kapitel, och genom sin välljudande röst och det eftertryck, han lägger på orden, kan han göra det upplästa så levande för åhörarna, som om de såge det med sina egna ögon.

En oumbärlig egenskap.

Förmågan att tala klart och tydligt i klangfulla, avrundade toner är ovärderlig i vilken som helst verksamhetsgren. Den är oumbärlig för dem, som hava för avsikt att bliva predikanter, evangelister, bibelarbetare eller kolportörer. De som förbereda sig att inträda i dessa verksamhetsgrenar, böra undervisas om, huru de skola bruka sin röst, så att den skall göra ett intryck, som motsvarar avsikten, då de tala med människor om sanningen. Sanningen må icke skadas genom att framställas på ett bristfälligt sätt.

Samarbete med Herren.

Var icke likgiltig med dina ord, även om du är ibland icke troende; ty dessa giva akt på dig. Studera den undervisning, som gavs Nadab och Abihu, Arons söner. De ”buro fram inför Herrens ansikte främmande eld, annan eld än den [103] han hade givit dem befallning om”. ”Då gick eld ut från Herren och förtärde dem, så att de föllo döda ned inför Herrens ansikte. Och Mose sade till Aron: ’Detta är, vad Herren har talat och sagt: På dem, som står mig nära, vill jag bevisa mig helig, och inför allt folket bevisa mig härlig’” (3 Mos. 10:1—3). Kolportörerna böra komma ihåg, att de samarbeta med Herren till själars frälsning och att de icke må bringa allmänna, vardagliga ting in i hans heliga tjänst. Låt sinnet vara fyllt av rena, heliga tankar och sörjen för att orden äro väl valda. I mån icke tillåta att arbetet hindras genom lättsinnigt och oförsiktigt tal. — ”Manual for Canvassers”, sid. 23, 24.

Rättframt och förståndigt tal.

Män och kvinnor vandra omkring i villfarelsens töcken. De önska veta, vad som är sanning. Förkunnen dem den, icke i högtravande ord, utan på ett rättframt sätt såsom Guds barn. — ”Manual for Canvassers”, sid. 39, 40.

Ödmjuk bön.

Satan följer i edra spår. Han är en listig mot-ståndare, och den illasinnade ande, som I möten i edert arbete, förskriver sig från honom. De som drivas av hans ande, tala som han vill. Om den slöja, som täcker deras ögon, kunde dragas tillbaka, skulle de, som sålunda låta sig brukas av satan, se honom bruka alla sina konstgrepp för att förhärda dem mot sanningen. Genom ödmjuk bön enligt Kristi exempel skall långt mer kunna göras för att rädda själar från [104] satans anslag än genom många ord utan bön. —”Manual for Canvassers”, sid. 40.

Själen upplyft i bön.

Arbetarna böra ständigt hålla själen upplyft till Gud i bön. De äro aldrig allena. Såvitt de ha tro på Gud och verkligen erkänna, att det arbete, som är dem ombetrott, består uti att bringa människorna bibelns ljus, skola de ständigt kunna glädja sig åt Kristi sällskap. —”Manual for Canvassers”, sid. 40.

Kolportörsarbetet en förberedelse.

Det förekommer flera svårigheter i detta arbete än i en del andra verksamhetsgrenar, men de lärdomar, som inhämtas, den takt och disciplin, som därigenom förvärvas, skall göra eder passande för andra grenar av verket, där i kunnen verka för själars frälsning. De som blott delvis tillvarataga dessa lärdomar och som äro ansvarslösa i det sätt, på vilket de umgås med andra människor, skola utvisa samma brist på takt och umgängsamhet, om de skulle inträda i predikoämbetet....

Hjälp för familjer.

Missionsarbete — det att bringa våra skrifter in i familjerna, att samtala med dem och bedja med och för dem — är ett arbete, som skall fostra män och kvinnor för en själasörjares kall.

Genom evangeliskt kolportörsarbete kunna unga män lättare bliva beredda för prediko-verksamheten än genom att tillbringa många år på en skola. De som vilja utbilda sig till pre- [105] dikanter, kunna icke sysselsätta sig med något arbete, som skall giva dem en så vidsträckt er-farenhet som kolportörsarbetet.

Mera lockande finansiella utsikter.

Men många, som känt sig tilltalade av kol-portörsarbetet, ha gått ut för att sälja böcker och planschverk, som icke ha något med vår tro att göra och som icke bringa köparen något ljus. De förledas därtill på grund av de finansiella utsikterna, vilka där äro mera lockande än de, som kunna erbjudas dem såsom provpredikanter. Sådana personer uppnå ingen synnerlig förberedelse för evangelii förkunnelse. De förvärva sig icke den erfarenhet, som skall göra dem till dugliga arbetare. De lära icke att bära omsorg om själars frälsning och att dagligen erhålla kunskap om det bästa sättet, varpå man vinner människor för sanningen. De förspilla endast tid och tillfällen.

En världslig prägel.

Dessa män äro ofta ovilliga till att följa den helige Andes uppmaning, och deras karaktär an-tager en världslig prägel; de glömma, huru mycket de hava att tacka Herren för, honom, som gav sitt liv för dem. De bruka sina krafter i själviska intressens tjänst och vägra att arbeta i Herrens vingård. ”Manual for Canvassers”,sid. 41—43.

Icke alla med en bok.

Det har blivit anbefallt såsom den bästa planen, att endast en bok åt gången spriddes i [106] kolportörsdistriktet — att alla kolportörerna arbetade med samma bok. Även om detta läte sig göra, skulle det dock icke vara klokt eller tjänligt. Ingen enda av våra böcker bör spridas allena och framläggas för folket, liksom om den uppfyllde alla krav för denna tiden.

Då Herren har givit sitt folk ljus, framhållet på olika sätt i olika böcker, vem vågar då uppställa skrankor, så att ljuset icke skall bliva spritt över världen? Herren vill, att våra bröder skola lägga planer för att det ljus, som han givit, icke skall bliva dolt i våra förlagshus, utan lysa för alla, som vilja taga emot det.

Felaktiga principer.

Om våra kolportörer drivas av världslig vin-ningslystnad och blott sprida den bok, varpå de kunna tjäna mest penningar och försumma andra böcker, som människorna behöva, frågar jag: I vilken mening är deras arbete då ett missionsarbete? Var är då missionsanden, självuppoffringen? Det arbete, som utföres av den gudfruktige och insiktsfulle kolportören, har blivit framhållet som likställt med det, som utföres av en evangelii förkunnare. Skulle en kolportör då mena sig hava större frihet än en predikant till att handla av själviska bevekelsegrunder? Skulle han vara otrogen mot själva missionsarbetets principer och blott sälja de böcker, som äro billiga och lättast att arbeta med, och försumma att för människorna framhålla de böcker, som skola bringa dem största ljuset, emedan han genom ett sådant förfaringssätt kan tjäna mera penningar för sig själv? Vilken missionsande visar sig häruti? Har icke kolportörs [107] arbetet då upphört att vara, vad det borde vara? Varför är det ingen, som upphäver sin röst för att rätta på ett sådant sakernas tillstånd? — ”Manual for Canvassers”, sid. 47, 48.

Tidningar, traktater och broschyrer.

Ingen kolportör bör upphöja den bok, han arbetar med, över andra, som framhålla den närvarande sanningen. Skulle våra kolportörer åsidosätta alla andra böcker med undntag av en och inrikta all sin kraft på arbetet med den, skulle arbetet icke bliva utfört enligt Guds plan. Alla hava icke samma smak, och vad som kan vara föda för den ene, skall måhända icke tilldraga sig den andres intresse; därför böra böcker spridas, som på olika sätt behandla de ämnen, som särskilt gälla denna tid. Det är nödvändigt för kolportören att göra ett förståndigt val. Måtte ingen, som har med Guds verk att skaffa, bliva inskränkt och kortsynt Herren har många redskap, genom vilka han ämnar verka. Om en bok sättes framför en annan, är det fara för, att just den bok, som är bäst ägnad att upplysa människorna, uteslutes. Det är icke behövligt, att man skall uppställa den ena boken mot den andra och avgöra, vilken som skall kunna uträtta det mesta goda. Gud har en plats för alla de röster och pennor, som han inspirerat att tala å sina vägnar. Några människor ha svårt att fördjupa sig i våra mera djupsinniga verk, och genom att framställa sanningen på ett enklare sätt skola de lättare kunna nås. Må de ledande arbetarna uppmuntra de svagare och visa ett jämställt intresse för de olika medel, som tagas i bruk för att bereda ett [108] folk för Herrens stora dag. Somliga skola hava större gagn av tidningar och traktater än av böcker. Tidningar, traktater och broschyrer, som omhandla bibliska läropunkter, må alla uppmärksammas i kolportörsarbetet; ty de äro som små kilar, som öppna vägen för större verk. — ”Manual for Canvassers”,sid. 48, 49.

Varen hjälpsamma.

När i uppehållen eder i ett hem, så försöken dela hushållets bördor. Bären omtanke för att vattenhinken bliver fylld. Hjälpen den trötte husfadern med förefallande arbete. Visen intresse för barnen. Varen hänsynsfulla. Gån fram i öd-mjukhet, och Herren skall vara med eder. --”Review and Herald”,den 11 nov. 1902.

Under den helige Andes vägledning.

Låt kolportörerna ställa sig under den helige Andes vägledning. Låt dem i ödmjuk bön gripa fatt på den kraft, som tillflyter dem från Gud, och sätta all sin förtröstan till honom. Hans mäktiga inflytande skall göra sig gällande hos varje sann och trofast arbetare. — ”Testimonies”,band 6, sid. 340.

Vårt arbete.

Vi närma oss med raska steg alltings slut. Att trycka och sprida böcker och tidningar, som innehålla sanningen för denna tid, är vårt arbete. —”Testimonies”, band 8, sid. 89. [109]

Vilka Gud kan använda.

Då Gud väljer män och kvinnor till sin tjänst, frågar han icke efter om de besitta lärdom, vältalighet eller världslig rikedom. Han frågar: ”Vilja de vandra i ödmjukhet, så att jag kan lära dem mina vägar? Kan jag lägga mina ord på deras läppar? Vilja de representera mig?” Gud kan använda envar just i förhållande till det mått av sin Ande, som han kan skänka dem. Det verk, som han skall mottaga, är det, som återspeglar hans tanke. Hans efterföljare skola såsom hans befullmäktigade i världen bära en outplånlig prägel av hans oföränderliga principer. —”Testimonies”, band 7, sid. 144.

Änglar till ledsagare.

De som verka för andras bästa, verka i harmoni med himmelska änglar. De erhålla ständig hjälp av dem. Ljusets och kraftens änglar äro nära dem för att beskydda, trösta, undervisa och vägleda dem. Den högsta utbildning, den ädlaste kultur och den mest upphöjda tjänst, som någon i denna världen kan åtnjuta, stå till deras förfogande. —”Gospel Workers”, sid. 515.

Under bön och sång.

De största möjligheter i det godas tjänst erbjuda sig för den kolportörevangelist, vilkens hjärta är påverkat av den helige Ande och underkastat hans vägledning. Att i kärlek och enfald bära sanningens budskap från hus till hus över- [110] ensstämmer alldeles med den undervisning, som Kristus gav sina lärjungar, då han sände dem ut på deras första missionsresa. Genom lovsång och genom ödmjuka, hjärtliga böner kunna -många nås. Den gudomlige vägledaren skall vara närvarande och påverka och överbevisa hjärtana. Löftet är ju: ”Jag är med eder alla dagar.” Med försäkran om en sådan hjälpare som denne kunna vi oförtrutet verka med mod och hopp.

Från stad till stad.

Från stad till stad, från land till land skola de gå med de förlagsartiklar, som innehålla löftet om Frälsarens snara återkomst. Dessa tryckalster skola översättas på alla språk; ty evangelium skall förkunnas i hela världen. Her-ren erbjuder varje arbetare den hjälp, som skall kröna hans arbete med framgång. — ”Testimo-nies”, band 9, sid. 34.

Sprid vår litteratur.

Natten till den 2 mars 1907 framställdes för mig många ting angående värdet av våra för-lagsartiklar, vilka avhandla den närvarande san-ningen, och de ringa bemödanden, som göras av våra bröder och systrar i församlingarna för att de skola bliva spridda vitt och brett.

Ondskans makter samla krafter.

Det har upprepade gånger visats mig, att våra pressar oavbrutet böra sysselsättas med tryck- [111] ning av sådant, som skall sprida ljus och sanning. Det är en tid av andligt mörker inom församlingarna i världen. Okunnighet om det gudomliga har dolt Gud och sanningen för män-niskornas blickar. Ondskans makter samla krafter. Satan smickrar sina redskap med, att han skall utföra ett arbete, som skall vinna hela världen över på hans sida. Under det församlingen delvis varit overksam, har satan och hans här arbetat. De s. k. kristna kyrkorna skola icke kunna omvända världen; ty de äro själva smittade av egennytta och stolthet och må erfara Guds omvändande kraft i sin egen krets, innan de kunna föra andra in på en bättre väg. — ”Testimonies”, band 9, sid. 65.

Så länge nådatiden varar.

Så länge nådatiden varar, är det tillfälle för kolportören att verka. När de religiösa samfunden sammansluta sig med påveväldet för att förtrycka Guds folk, skola de platser, där religionsfrihet råder, bliva öppnade genom evangeliskt kolportörsarbete. Om förföljelsen bliver för våldsam på en plats, så må kolportörerna göra, som Kristus föreskrev: ”När de förfölja eder i en stad så flyn till en annan.” Om förföljelsen även når dit, gån då till ännu en annan plats. Gud skall leda sitt folk och göra dem till välsignelse på många platser. Vore det icke på grund av förföljelse, skulle de icke bliva spridda så vitt omkring för att utbreda sanningen. Och Kristus säger: ”I skolen icke hava hunnit igenom alla Israels städer, förrän Människosonen kommer.” Intill dess från himmelen höres: ”Det är fullbordat”, skall det alltid [112] finnas arbetsfält och hjärtan, som vilja antaga budskapet. —”Testimonies”, band 6, sid. 478.

Böcker och tidningar.

Det stora och underbara verk, som omfattar förkunnelsen av evangelii sista budskap, skall nu påskyndas såsom aldrig förr. Världen skall mot-taga sanningens ljus genom evangelii ord i våra böcker och tidningar. Våra tryckalster må visa, att alltings slut närmar sig. Jag har blivit uppmanad att säga till våra förlagshus: ”Lyften upp baneret, lyften det högre upp! Kungören den tredje ängelns budskap, så att det höres i hela världen! Låt det bliva känt, att här äro de, ’som hålla Guds bud och bevara tron på Jesus’”. Genom vår litteratur skall budskapet förkunnas till ett vittnesbörd för hela världen.

Böcker över bibliska ämnen.

Våra arbetare böra nu tillhållas att skänka de böcker den största uppmärksamhet, vilka innehålla grunderna för vår tro — de böcker, som klarlägga bibelns läropunkter och som bereda ett folk, som skall bestå i den prövning, som förestår. Och när vi genom en grundlig bibelundervisning och förståndig användning av våra tryckalster ha bringat människor till kännedom om sanningen, böra vi undervisa och utbilda dem till arbetare i ord och lära. Vi må uppmana dem att sprida de böcker, som avhandla bibliska ämnen — böcker, vilkas undervisning skall bereda ett folk att bliva bestående, i det de hava sina länder omgjordade med sanning och sina lampor brinnande. [113]

Predikan genom böcker och tidningar.

Vi ha så att säga legat i dvala beträffande det som kan uträttas genom spridandet av väl beredd litteratur. Låt oss nu genom en förståndig användning av tidningar och böcker predika ordet med förnyad kraft, så att världen kan komma till insikt om det budskap, som Kristus gav Johannes på ön Patmos. Må varje människa, som nämner Jesu namn, bära detta vittnesbörd: ”Alltings ände är nära; bered dig att möta din Gud.”

Ingång överallt.

Våra förlagsartiklar böra få inträde överallt. Låt dem utgivas på många språk. Den tredje ängelns budskap skall förkunnas därigenom likaväl som genom predikoverksamheten. I, som omfatten sanningen för denna tid, vaknen upp. Det är eder plikt att med alla de medel, som stå till edert förfogande, nu bistå dem som äro skickliga att förkunna sanningen. En del av de penningar, som förtjänas genom omsättningen av våra förlagsalster, bör användas för framställning av mera litteratur, vilken skall öppna blindas ögon och bryta ny mark i hjärtana.

Faran av världsliga affärer.

Det är fara för, att vi komma att befatta oss för mycket med världsliga affärer, så att Guds ord förlorar sin kraft över oss. Kärleken till [114] handel och vinning bliver mer och mer allmän. Mina bröder, låten edra själar bliva i sanning omvända. Om det funnits någon tid, då det varit behövligt, att vi förstått vårt ansvar, så är det nu, då sanningen vacklar på torget och vad rätt är ej kan komma fram. Satan har stigit ned med stor kraft för att verka med allt orättfärdighetens bedrägeri bland dem, som gå förlorade; och allt som kan skakas, skall skakas, och det, som icke kan skakas, skall bliva bestående. Herren kommer snart, och vi stå inför olycksdigra tider. Satans tjänare äro, fastän osynliga, i verksamhet för att ödelägga och fördärva människosjälar. Men så vitt vårt liv är fördolt med Kristus i Gud, skall han uppenbara sin nåd och sin frälsning för oss. Kristus kommer för att upprätta sitt rike på jorden. Låt oss prisa och ära honom med vår tunga. Låt oss nu arbeta, som vi aldrig förr gjort. Vi må ”träda upp i tid och otid” (2 Tim. 4:2). Vi må söka finna öppna dörrar för sanningens förkunnelse. Vi må bruka varje tillfälle till att föra själar till Kristus.

Tala om Frälsarens kärlek.

Som ett folk må vi genomgå en ny omvändelse och helga oss till uppdraget att förkunna sanningen, sådan den är i Jesus. Under arbetet med spridandet av vår litteratur kunna vi med värme och överbevisning tala om Frälsarens kärlek. Gud allena har makt till att förlåta synd; men om vi icke tala härom till de oomvända, kan vår försummelse leda till deras undergång. Bibelns dyrbara, frälsande sanningar förkunnas [115] genom våra tidningar. Det finnes många, som kunna hjälpa till att sälja dessa tidningar. Herren fordrar av oss alla, att vi skola uppsöka och rädda det förlorade. Satan beflitar sig om att förföra till och med de utvalda, och nu är tiden att verka med all flit. Våra böcker och tidningar må framhållas för människorna, så att de fatta intresse i dem. Budskapet om den närvarande sanningen må utan dröjsmål förkunnas i våra städer. Skola vi icke vakna upp till insikt om vår plikt? — ”Testimonies”, band 9, sid. 61—63.

Frivilliga till att upptaga arbetet.

Kristus kallar många unga män att frivilligt bringa sanningen till världen. Han önskar män, vilkas livsintressen gå i andlig riktning, män, som kunna finna arbete i sin närhet, emedan de söka därefter. Församlingen behöver nya män, som kunna ingjuta nytt mod och ny kraft i våra led, män, som äro vuxna tidens krav och som äro i stånd till att upptaga kampen mot dess villfarelser, män, som vilja inspirera de få arbetarna till ny iver, män, vilkas hjärtan äro uppvärmda av Kristi kärlek och vilkas händer äro redo att med iver taga fatt på Herrens verk. — ”Manual for Canvassers”, sid. 22.

Förtröstan på Gud.

När arbetarna ständigt sätta sin förtröstan till Gud och ständigt öva sig i självförsakelse, skola de icke sjunka ned i modlöshet. De skola icke [116] klaga. De skola komma ihåg, att det på varje plats finnes själar, som Herren behöver och som djävulen söker efter för att fjättra dem i syndens träldom och i förakt för Guds lag. — ”Manual for Canvassers”, sid. 22, 23.